№ 207/8428/25 
№ 2/207/987/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року  Південний районний суд міста Кам`янського у складі головуючого судді Бистрової Л.О., при секретарі Морозові В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кам`янське цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮрКонсалт Груп Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮрКонсалт Груп Плюс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 з вимогою про стягнення заборгованості за договором позики №39/201112141 від 29.03.2021 року у розмірі 33 200,00 грн., судовий збір в сумі 2 422,40 грн., та витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн.
В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачем вказано, що 29.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Партнер Фінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 39/201112141, відповідно до умов якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти у сумі 4 000,00 грн., строком 365 днів.
Позикодавець надав позичальнику кредит у встановленому договором розмірі.
28 грудня 2023 року між ТОВ «Партнер Фінанс» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» укладено Договір факторингу № 28122023.
17 квітня 2025 року між ТОВ «ФК Укрглобал-Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» укладено Догоговір факторингу № 17-04/ФК-25.
25 серпня 2025 року між ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮрКонсалт Груп Плюс», укладено Договір факторингу № 25-08/ФК-25.
Згідно вказаних Договорів факторингу відбулося відступлення права вимоги за Договором позики № 39/201112141від 29.03.2021 року.
Відповідно до розрахунку заборгованості, сума боргу перед ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» становить 33 200,00 грн., із яких: заборгованість за сумою позики – 4 000,00 грн., заборгованість по нарахованим процентам – 28 080,00 грн., заборгованість за комісією – 1 120,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи без його участі та про відсутність заперечень проти проведення заочного розгляду справи. 
Відповідач у судове засідання не з`явився. Про розгляд справи був повідомлений належним чином.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.
З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. 
З матеріалів справи вбачається, що 29.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮрКонсалт Груп Плюс» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 39/201112141, відповідно до умов якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти у сумі 4 000,00 грн., строком 365 днів.
Відповідно до п.1.5. Договору, комісія за видачу позики складає 28% (двадцять вісім процентів) від суми позики, що становить 1 120,00 грн. (одна тисяча сто двадцять гривень 00 копійок) і підлягає сплаті у строк передбачений графіком платежів.
Згідно з п.4.3. Договору, підписанням цього Договору позичальник підтверджує, що отримав під позикодавця до укладення цього Договору інформацію вказану в ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; до моменту укладення цього Договору належним чином ознайомився з Правилами надання позик.
Відповідно до п.4.4. позичальник зобов`язується забезпечити повне та своєчасне повернення позики та сплату процентів за Договором, а також дотримання всіх покладених на нього зобов`язань.
Позичальник підписав Договір власноручним підписом, чим підтвердив свою згоду на укладення Договору.
Позикодавець надав позичальнику кредит у встановленому договором розмірі.
28 грудня 2023 року між ТОВ «Партнер Фінанс» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» укладено Договір факторингу № 28122023.
17 квітня 2025 року між ТОВ «ФК Укрглобал-Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» укладено Догоговір факторингу № 17-04/ФК-25.
25 серпня 2025 року між ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮрКонсалт Груп Плюс», укладено Договір факторингу № 25-08/ФК-25.
Згідно вказаних Договорів факторингу відбулося відступлення права вимоги за Договором позики № 39/201112141від 29.03.2021 року.
Відповідач належним чином умови Договору не виконав, внаслідок чого має заборгованість перед ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» у розмірі 33 200,00 грн., із яких: заборгованість за сумою позики – 4 000,00 грн., заборгованість по нарахованим процентам – 28 080,00 грн., заборгованість за комісією – 1 120,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не впливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно до ст. 598 ч.1 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Стосовно витрат на правову допомогу слід зазначити наступне.
Положеннями ст. ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18.
Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн.
Судом встановлено, що ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» понесено витрати в сумі 6 000,00 грн. на професійну правничу допомогу адвоката Горобей Р.Г., що підтверджується Договором №45714110 про надання правової допомоги від 10.12.2025; Актом №2681212994 від 12.12.2025 року про підтвердження надання послуг; Детальним описом наданих послуг, відповідно до якого вартість наданих послуг складає 6 000,00 грн.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Враховуючи, складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання наданих послуг, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 6 000,00 грн. 
За правилами ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору в розмірі 2 422,40 грн.
Керуючись ст.ст. 526, 530, 611, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 81, 89, 133, 141, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ: 

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮрКонсалт Груп Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮрКонсалт Груп Плюс» (ЄДРПОУ 45714110, адреса: 04052, м. Київ, вул. Глибочицька, буд.17Б, офіс 503 IBAN: НОМЕР_2 в АТ «АКБ «Львів», МФО 325268) заборгованість за договором позики № 39/201112141 від 29.03.2021 року у розмірі 33 200 (тридцять три тисячі двісті) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮрКонсалт Груп Плюс» (ЄДРПОУ 45714110, адреса: 04052, м. Київ, вул. Глибочицька, буд.17Б, офіс 503 IBAN: НОМЕР_2 в АТ «АКБ «Львів», МФО 325268) понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня його проголошення. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя Л.О. Бистрова