14.09.2026

Справа №720/702/25
Провадження №2/720/723/25

РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2026 року Новоселицький районний суд Чернівецької області
в складі головуючого судді  Павлінчука С. С.
з участю секретаря  Політнічук Л.В. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в місті Новоселиця цивільну справу за позовом ТзОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН», правонаступником якого є позивач, був укладений кредитний договір, по якому виникла заборгованість у зв`язку із невиконанням відповідачем його умов.
Відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справи щодо спорів про стягнення заборгованості розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Новоселицького районного суду було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився.
Відповідач в судове засідання не з`явився, однак від його представника надійшов відзив, в якому відповідач визнає факт укладення кредитного договору, однак не визнає борг за тілом кредиту, відсотками та комісії, оскільки він погашав заборгованість. 
Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, встановлені судом
Судом встановлено, що 31.10.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний кредитний договір №5046493, згідно п.1.1 якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених договором та у строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п.1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.
Вищевказаний договір ОСОБА_1 підписав за допомогою накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором «F26608».
Згідно п.1.2, 1.3 кредитного договору сума кредиту становить 
10000 грн, кредит надається загальним строком на 30 днів з 31.10.2021. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу)- 30.11.2021. Комісія за надання кредиту 700.00 грн., яка нараховується за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Пунктом 1.5.2. договору передбачено, що проценти за користування кредитом становлять 2640.00 грн., які нараховуються за ставкою 0.88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору. (п.п.1.6, 1.7 договору).
Пролонгація на пільгових умовах: Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі – Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту: строк продовження 3 дні, максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту — 3.00; строк продовження 7 днів максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту — 5.00; строк продовження 15 днів, максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту — 10.00. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. 2.3.1.2. Пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. (п.п.2.3.1.1, 2.3.1.2 договору).
Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п.2.1).
31.10.2021 року ТОВ «МІЛОАН» перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 (платіжна карта з маскою № НОМЕР_1 ) кредитні кошти у розмірі 10000 грн, що підтверджується довідкою ТзОВ «Елаєнс» від 10.01.2025 року, згідно якого призначення платежу - кошти згідно договору №5046493.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 24.03.2025 року ТОВ «МІЛОАН» нараховано відповідачу заборгованість в сумі 18637,02 грн, яка складається із 7588 грн заборгованості за тілом кредиту, 10349,02 грн заборгованості за відсотками та 700 грн заборгованості по комісії.
25.07.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір факторингу №25-07/2024, згідно якого до останнього перейшло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 , що підтверджується реєстром боржників до даного договору.
Щодо укладення кредитного договору
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Договір, який укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно ч.4, 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закону)пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно ч.8 ст.11 цього Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20).
Такі дії ОСОБА_1 та ТзОВ «Мілоан» свідчать про укладення ними кредитного договору із дотриманням встановленої Законом України «Про електронну комерцію» форми правочину, оскільки він був підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, який він отримав на номер мобільного телефону.
Крім того, факт укладення даного договору визнається самим відповідачем.
Щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту, відсоткам та комісії.
Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України).
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №№5046493 від 31.10.2021 року встановлено, що відповідач частково сплатив борг, зокрема на загальну суму 10593 грн (08.12.2021 - 1334 грн; 14.12.2021 — 1413 грн; 22.12.2021 — 2957 грн; 10.01.2022 — 1934 грн; 13.01.2022 — 958 грн; 28.01.2022 — 985 грн та 12.02.2022 — 985 грн.)
Згідно п.6.7 Правил надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «МІЛОАН» якщо інше не встановлено кредитним договором (індивідуальною частиною) у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання відповідно до умов договору та/або графіку платежів в повному обсязі кошти сплачені Позичальником спрямовуються на погашення Заборгованості у такій послідовності: у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит. Заборгованість кожної наступної черги погашається після повного погашення заборгованості попередньої черги. У разі якщо суми здійсненого платежу недостатньо для повного погашення заборгованості однієї черги, сплачені кошти розподіляються пропорційно до розміру/частки кожного типу/виду заборгованості в межах однієї черги. Якщо кредитний договір та/або графік платежів передбачають періодичність погашення заборгованості Позичальником, то вказана вище черговість застосовується окремо до кожного розрахункового/платіжного періоду, визначеного графіком платежів. Заборгованість наступного розрахункового/платіжного періоду погашається після повного погашення заборгованості попереднього періоду. Товариство має право в будь-який момент змінити чергу (пріоритет) для погашення заборгованості за кредитом в односторонньому порядку, якщо це не суперечить законодавству. Після прийняття Товариством часткового виконання/погашення Заборгованості Товариство актуалізує інформацію в особистому кабінеті Позичальника. Зазначена черговість погашення заборгованості не поширюється на випадок сплати Позичальником комісії (винагороди) за управління та обслуговування кредиту необхідної для продовження строку кредитування за PDL кредитом, оскільки здійснення Позичальником часткового/повного погашення заборгованості за PDL кредитом не передбачає сплати такої комісії (винагороди).
Враховуючи вимоги вищевказаного пункту правил та норм Закону України «Про споживче кредитування», суд вважає, що кредитором було здійснено помилковий розподіл сплачених відповідачем коштів.
Згідно графіку платежів відповідач повинен був сплатити 30.11.2021 року 10000 грн тіло кредиту, 2640 гривень відсотків, 700 гривень комісії.
Оскільки ОСОБА_1 до вказаної дати не сплатив жодної суми, то відповідно до п.2.3.1.1. кредитного договору пролонгація дії договору не відбулася та він припинив свою дію саме 31.11.2021 року.
В свою чергу посилання позивача на факт автоматичної пролонгації дії даного договору на підставі п.3.1.2 кредитного договору не відповідає закону, оскільки допускає як правомірну, так і неправомірну поведінку відповідача одночасно, що є недопустимим з точки зору цивільного права, а тому судом визнається недоведеним. 
Таким чином, оскільки станом на 31.11.2021 року відповідач мав сплатити 13340 гривень (10000 грн тіло, 2640 грн відсотки, 700 грн комісія), ним погашено всього 10593 гривні, то з врахуванням встановленої черговості, залишок боргу по тілу кредиту становить 2747 гривні (13340-10593), а заборгованість по відсотках та комісії є повністю погашеною.
З врахуванням викладеного суд відхиляє позицію позивача, що відповідач погасив 6552 грн відсотків, 1629 грн комісії та 2412 грн тіла кредиту.
Таким чином, з відповідача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 2747 грн.
Щодо заперечення відповідача про нарахування комісії в розмірі 700 гривень, то суд вважає її нарахування правомірним на підставі п.1.5.1. кредитного договору саме за надання кредиту в розмірі 7 відсотків від тіла кредиту. Такі умови не суперечать чинному законодавству, оскільки надання кредиту відбувалося шляхом перерахування коштів на підставі договору №40484607_26/10/18-1 про надання послуг з переказу грошових коштів та про інформаційно-технологічну взаємодію та приймання платежів, який був укладений між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» (еквайрингові послуги), що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» від 10.01.2025 року . 
Висновки за результатами розгляду справи
За таких обставин, суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, доходить до висновку, що позов ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» підлягає частковому задоволенню та із відповідача на користь позивача слід стягнути прострочену заборгованість по тілу кредиту в сумі 2747 гривень.
Розподіл судових витрат
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У відповідності до частини 6 статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо. Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа №280/2635/20), від 13 березня 2025 року (справа №275/150/22).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі №9901/350/18 (провадження №11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження №12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі №908/299/18 (провадження №12-136гс19) та постанові від 08 червня 2021 року у справі №550/936/18 (провадження №14-26цс).
Представником позивача на підтвердження понесених витрат надано копію договору про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024 року, заявка на надання юридичної допомоги №573 від 01.02.2025 року, витяг із акту №5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025 року, з яких вбачається, що адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» було надано ряд послуг з правничої допомоги, а загальна вартість виконаних робіт становить 9000 грн.
Від відповідача до суду не надходило заперечень щодо визначеного позивачем розміру витрат на правову допомогу.
З огляду на викладене заявлений розмір витрат на правничу допомогу в сумі 9000 гривень підтверджений належними, достатніми та достовірними доказами.
Враховуючи вищевикладене, суд, керуючись принципом співмірності та розумності, реальності адвокатських витрат дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» 9000 гривень витрат на правничу допомогу.
Окрім того, при подачі позову ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» сплатило судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.
Таким чином, загальний розмір понесених позивачем судових витрат складає 11422,40 гривні (2422,4 гривень + 9000 гривень).
З мотивувальної частини даного рішення вбачається, що суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог (14,74%), а тому із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1683,6 грн (11422,4* 2747/18637,02).
На підставі ст. ст. 525, 526, 530, 549, 610, 611, 633, 634, 1049, 1050 ЦК України, керуючись ст. ст.12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 274 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , РНКОПП: НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», код ЄДР:42640371, юридична адреса: вул.Ґедройця Єжи,6, офіс 521 у м.Київ заборгованість за кредитним договором №5046493 від 31.10.2021 року в розмірі 2747 гривень та 1683,60 гривні судових витрат.
В задоволенні інших вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 14.09.2026 року.

Суддя:       Сергій ПАВЛІНЧУК