Cправа № 127/9537/26
Провадження № 2/127/2801/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Березовської О. А.,
за участю секретаря судового засідання Схабовської І. М.,
представників позивача ОСОБА_1 – адвоката Хейніса О. Г.,
розглянувши в залі судового засідання в м. Вінниця за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини,
В С Т А Н О В И В :
23.03.2026 до суду з вище зазначеною позовною заявою звернулась ОСОБА_1 та просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) боржника на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для кожної дитини відповідного віку та на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини в розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років, а також понесені витрати на правничу допомогу в сумі 15 000, 00 грн.
Позов мотивовано тим, що позивачка перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який зареєстрований 12.07.2022 Київським ВДРАЦС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що підтверджується свідоцтвом про шлюб.
У шлюбі у подружжя народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти є малолітніми знаходяться на утриманні позивачки та проживають з нею. Батько, ОСОБА_2 , матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому позивачка вимушена звернутись до суду з вимогою про стягнення аліментів в судовому порядку.
Зі слів позивачки, вона фактично самостійно утримує та виховує дітей і не може повністю забезпечити та задовольнити їх потреби в одязі, продуктах харчування, ліках, засобах гігієни, не має змоги оплатити, у разі потреби, лікування, відвідування необхідних гуртків, оздоровлення тощо. Позивачка має значне фінансове навантаження, доходу який вона отримує недостатньо для матеріального утримання її та двох дітей, що ставить її у вкрай скрутне матеріальне становище.
Позивачці відомо що відповідач має постійне місце роботи, є військовослужбовцем та має постійний стабільний високий дохід. Враховуючи, що відповідач інших осіб на утримані не має, є працездатним, отримує високий дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, тому позивачка вважає, що він може сплачувати аліменти в заявленому розмірі на утримання дітей та дружини.
Автоматизованим розподілом судової справи між суддями 23.03.2026 головуючим суддею була визначена суддя Березовська О. А. Справа передана судді 24.03.2026.
Відповідно до згенерованої судом Відповіді № 2512631 від 25.03.2026 з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 03.04.2026 позовна заява була залишена без руху. 09.04.2026 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника позивачки ОСОБА_1 , адвоката Хейніса О. Г., надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 20.04.2026 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвала суду від 20.04.2026 разом із копією позовної заяви з додатками, судовою повісткою судом направлялась відповідачу ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання та одержана ним 14.05.2026, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а. с. 35).
10.06.2026 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника позивачки, адвоката Хейніса О. Г., надійшло клопотання про доручення доказів, а саме - копію позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, в якій ОСОБА_2 підтверджує факт, що він є військовослужбовцем, а також електронні докази, що підтверджують перерахування коштів на утримання дітей, яке відповідач у справі почав здійснювати після звернення позивачки до суду, що свідчить про його працездатність та платоспроможність.
10.06.2026 на електрону адресу суду від імені відповідача ОСОБА_2 надійшла заява (без КЕП) про відкладення розгляду справи, в якій він зазначає, що є військовослужбовцем Збройних Сил України та несе службу у Донецькій області, про позов він дізнався від своєї матері, яка отримала повітку замість нього, але не могла його повідомити про розгляд справи через тривалу відсутність у нього зв`язку, тому він не мав можливості ознайомитися із позовом та скористатися правничою допомогою, також надає копію військового квитка (а.с.44-50). Судове засідання, яке було призначено на 12 год. 00 хв. 10.06.2026 за клопотанням відповідача було відкладено до 09 год. 10 хв. 24.06.2026.
24.06.2026 на адресу суду надійшла заява від відповідача про відкладення розгляду справи, в якій зазначено, що він продовжує перебувати в зоні бойових дій, зазначену заяву роздрукували, привезли йому на підпис та відправили на адресу суду «Новою поштою» його побратими. Можливості укласти договір з адвокатом, а тим більше ознайомитися з матеріалами справи він не мав, в зв`язку з цим просить відкласти розгляд справи на інший день. В додатках до заяви надано лист за вих. №182/3578 від 19.06.2026, підписаний тимчасово виконуючим обов`язки командира В/Ч НОМЕР_1 майором ОСОБА_5 , в якому зазначено, що ОСОБА_2 не може бути відряджений для участі у судовому засіданні у зв`язку з тим, що він є діючим військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 і з 15.06.2026 знаходиться в районі ведення активних бойових дій, де приймає безпосередню участь у виконанні бойових завдань.
Суд в судовому засіданні, призначеному на 09 год. 10 хв. 24.06.2026, з`ясувавши думку представника позивача – адвоката Хейніса О. Г., щодо клопотання про відкладення розгляду справи, який категорично заперечував щодо повторного відкладення розгляду справи, оскільки на його думку відповідач навмисно затягує розгляд справи, враховуючи положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, постановив проводити розгляд справи у відсутність відповідача ОСОБА_2 на підставі наявних у справі доказів.
Відповідач відзив на позовну заяву суду не надав, інших заяв та клопотань суду також не надходило. 
В судовому засіданні представник позивача, адвокат Хейніс О. Г., надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, надані сторонами, в їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого.
Судом встановлені нижче зазначені обставини, які є підставою виникнення сімейних відносин з надання утримання чоловіком дружині, яка здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та щодо утримання батьками неповнолітніх дітей, які регулюються відповідними нормами СК України.
Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, доказів розірвання шлюбу суду не надано та є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а. с. 6, 7).
Відповідно до витягів з Реєстру територіальної громади позивачка ОСОБА_1 , разом з дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.16-18). 
Відповідач має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення № НОМЕР_2 від 30.11.2023 та військові нарогоди (а.с.27).
Відповідно довідки про доходи, виданій ОСОБА_2 , про те, що він дійсно працює в військовій частині НОМЕР_1 , займає посаду водія та загальна сума доходу за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 становить 860 009, 92 грн (а. с. 26).
Судом також досліджені, надані позивачем електронні докази: скріншоти переказів, здійснених ОСОБА_6 10.04.2026, 13.05.2026 на суму 10 000, 00 грн кожен, 22.05.2026 на суму 5 000, 00 грн, в коментарі від відправника зазначено: на утримання дітей (а. с. 39-41).
Згідно копії військового квитка, долученого відповідачем до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в складі Збройних Сил України у військовій частині НОМЕР_1 (а.с.45-50). Аналогічна інформація вказана в листі від 19.06.2026 вих. №182/3578 (а. с. 59).
Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За правилами статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частиною 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що передбачено ч. 3 ст. 181 СК України.
Відповідно до частини 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Пред`явлення позивачкою позову про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей свідчить про те, що батьки не досягли домовленості щодо способів виконання кожним із батьків обов`язку утримувати малолітніх дітей та розміру аліментів. 
Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На час розгляду справи судом діти проживають разом з позивачкою.
Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника на кожну дитину щомісячно. 
Визначаючи розмір частки заробітку (доходу), яка має бути стягнута з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання малолітніх дітей, суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, проходить службу в Збройних Силах України; у суду відсутні докази, що відповідач має вади здоров`я чи має на утриманні інших дітей чи інших осіб, яких за законом зобов`язаний утримувати. Суми, в яких відповідач надавав утримання дітям в квітні та травні 2026 року свідчить про наявність у нього достатніх доходів для утримання дітей.
Суд звертає увагу, що ухвалою суду від 03.04.2026 позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини була залишена судом без руху. В ухвалі суд зазначав, зокрема, що позивач в позовній заяві вказує, що відповідач працездатний, отримує високий дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати та він може сплачувати аліменти в розмірі, в якому просить позивач, але позивачка не надає докази щодо матеріального становища платника аліментів, а також щодо інших, визначених в ч. 1 ст. 182 СК України обставин, які впливають на розмір аліментів. 
Докази щодо обставин, визначених в ст. 182 СК України, окрім копії довідки про доходи відповідача за 2023 рік, не були надані позивачем суду до початку розгляду справи по суті і в судовому засіданні. 
Копія довідки про доходи, яка надана представником позивача у додатку до заяви про усунення недоліків, судом оцінюється критично, оскільки вона містить інформацію про доходи відповідача в 2023 році та не відображає розмір його доходів на час звернення позивача з позовом до суду. З клопотанням про витребування доказів про розмір доходів відповідача позивач до суду не зверталась.
Крім того, позивачкою не обґрунтовано та не надано суду доказів щодо обставин, які впливають на розміру аліментів – на кожну дитину: стан здоров`я (наявність хронічних захворювань, потреби у спеціальному лікуванні, харчуванні тощо). Позивачка вказує в позовній заяві, що вона несе витрати на лікування, на додаткову освіту дітей (гуртки), але докази, що підтверджують ці обставини суду не надає. 
Не надано також суду докази, що підтверджують наявність на праві власності, володіння та/або користування у відповідача майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав та інші обставини, що мають істотне значення. 
Враховуючи вище зазначене, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Стягнення аліментів в єдиній частці на двох дітей відповідає вище зазначеним вимогам ст. 183 СК України.
Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.
Згідно із ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до частини 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Аналіз статей 80, 84 СК України свідчить, що до обсягу обставин, які входять до предмету доказування в цій справі в цій частині позовних вимог відноситься: батьківство чоловіка, проживання дитини з матір`ю, вік дитини, можливість батька дитини надавати матеріальну допомогу та обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, такими обставинами, зокрема, є матеріальний та сімейний стан платника аліментів. 
З вище зазначеного вбачається, що судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитина не досягла трирічного віку та проживає з матір`ю, яка має в зв`язку з цим право на утримання від батька дитини.
Відповідач, як вже зазначалось судом, є працездатною особою, перебуває на службі в Збройних Силах України. Встановлені судом факти, свідчать про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку. Будь-яких фактів, що свідчать, що у відповідача відсутня можливість сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, судом не встановлено.
Відтак, з урахуванням вище викладеного, потреби позивачки в утриманні у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку, можливості відповідача надавати таке утримання, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку в розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача.
Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належить надання професійної правничої допомоги.
Згідно з ч. 2 ст. 137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору про надання правничої допомоги від 13.03.2026, укладеного між адвокатом Хейнісом О. Г. та ОСОБА_1 , предметом договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правничої допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду), у фіксованому розмірі, за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених договором (а. с. 11-13).
В Додатковій угоді №1 до договору про надання правничої допомоги від 13.03.2026 визначено, що сторони за цією додатковою угодою домовились, шо адвокат на виконання умов основного договору про надання правничої допомоги від 13.03.2026 зобов`язується надати клієнту наступні послуги: підготувати та подати до Вінницького міського суду Вінницької області позовну заяву про стягнення аліментів, представляти інтереси клієнта у Вінницькому міському суді Вінницької області за вказаним позовом (п. 1. 2).
Пунктом 1.3 передбачено, що сторони домовились, що вартість послуг (гонорар) адвоката за надання послуг, передбачених п. 1.1 даної додаткової угоди, є фіксованим і становить 15 000, 00 грн (а.с.14).
Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру від 13.03.2026, ОСОБА_1 на підставі договору про надання правничої допомоги від 13.03.2026 сплатила 15 000, 00 грн (а. с. 15).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/ третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02.12.2020 у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03.02.2021 у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17.02.2021 у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18).
Суд встановив, що заявлені витрати на правничу допомогу пов`язані з розглядом цієї справи та на їх підтвердження надані належні та достатні докази. При визначенні пропорційності витрат суд бере до уваги обсяг і складність правових питань, що потребували правничої допомоги. З огляду на це суд дійшов висновку, що предметом позову є стягнення аліментів на утримання матері, у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та стягнення аліментів на утримання дітей, справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною, не містила виняткових правових питань або значного обсягу доказів, є звичайним сімейним спором без факторів, які могли б вплинути на репутацію сторін або викликати публічний інтерес, не потребувала значного обсягу процесуальних дій, розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, представник позивача підготував позовну заяву, приймав участь в двох судових засіданнях, одне з яких було відкладено, в цій категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, сформована Верховним Судом, обсяг досліджених доказів є невеликим.
У цій справі адвокат надав позивачу послуги, зокрема, з підготовки позовної заяви, участі в двох судових засіданнях, які були нетривалими: 10.06.2026 - тривало з 11:56 до 12:19 (23 хвилини), 24.06.2026 - тривало з 9:41 до 10:10 (29 хвилин). 
Суд також звертає увагу, що позовна заява залишалась судом без руху, у зв`язку з її недоліками, відповідач відзив суду не надавав.
Отже, суд враховує незначну складність справи, наявність усталеної судової практики, те, що дії адвоката не вимагали значного обсягу юридичної роботи, не потребували вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність позовної заяви, не є занадто великими та складними, враховуючи принцип розумності, пропорційності та співмірності, суд вважає, що вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 15 000, 00 грн є завищеною.
Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5 000, 00 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, відповідає складності справи та виконаній адвокатом роботі.
На підставі статей 79, 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви як при стягненні аліментів на утримання дружини так і при стягненні аліментів на утримання дітей, тобто з 23.03.2026.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць суд допускає до негайного виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Отже, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1 331, 20 грн.
Керуючись статтями 2-5, 10, 76-81, 95, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей та дружини задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 23.03.2026 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років, починаючи стягнення з 23.03.2026.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000, 00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1 331, 20 грн.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду складене 15.07.2026.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя         Олена БЕРЕЗОВСЬКА