ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

14 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/6841/25	
Суддя І інстанції – Науменко В.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),
суддів: Сафронової С.В., Кальника В.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області №0043614-2408-1123-UA35040210000014072 від 23.04.2024 року та №0142696-2407-1123-UA35040210000014072 від 05.06.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по об`єкту оподаткування - нежитлове приміщення, площею 746,30 кв. м., що знаходиться АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 903050135101) в 2023 та 2024 роках право власності було зареєстровано за ТОВ «ПОЛТАВСЬКА», код ЄДРПОУ: 40481962.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2026 року позов було задоволено.
Не погордившись з прийнятим рішенням, Головне управління ДПС у Кірвоградській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказує що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 має у власності нежитлову будівлю за адресою АДРЕСА_1 (об`єкт нерухомого майна № 903050135101) загальна площа 746,3 кв. м., дата державної реєстрації 01.05.2023, спільно сумісна власність 1/1 (співвласник ОСОБА_2 НОМЕР_1 ), а тому ОСОБА_1 було проведено обчислення з податку на нерухоме майно , відмінне від земельної ділянки за 2023-2024 роки. 
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить відмовити у її задоволенні та залити без змін рішення суду першої інстанції.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
Матеріалами справи підтверджено, що ГУ ДПС у Кіровоградській області ОСОБА_1 проведено обчислення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік та сформовано податкове повідомлення рішення № 0043614-2408-1123-UA35040210000014072 від 23.04.2024 року на суму 16 667,37 грн.; за 2024 рік № 00142696-2407-1123-UA35040210000014072 від 05.06.2025 року в сумі 26493,65 грн. за об`єкт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 (об`єкт нерухомого майна № 903050135101) загальна площа 746,3 кв.м., дата державної реєстрації 01.05.2023.
Згідно з розрахунку податку на нерухоме майно, базою оподаткування є площа нежитлового приміщення в розмірі 746,3 кв.м, відомості щодо якої внесені до Державного реєстру прав на нерухоме майно.
Відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по об`єкту оподаткування - нежитлове приміщення, площею 746,30 кв.м., що знаходиться по. АДРЕСА_2 , сформованих станом на 04.10.2025:
- за ОСОБА_1 01.05.2023 зареєстровано право власності; Вид спільної власності: спільна сумісна; Розмір частки: 0.
- за ТОВ «Полтавська» 03.09.2025 зареєстровано право власності; Вид спільної власності: спільна часткова; Розмір частки: 19/20, відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: номер запису: 14596205, 18.05.2016 16:03:34.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не дає підстав для висновку про те, що позивач у 2023-2024 (період донарахованих спірних податкових зобов`язань) був власником нежитлового приміщення в розмірі загальною площі 746,3 кв.м. Так, в Державному реєстрі наявна інформація про те, що вказана нежитлова нерухомість перебувала: у власності позивача; у спільній частковій власності позивача з іншими особами; у спільній сумісній власності позивача з іншими особами, але інформації про те, яка саме частка майна перебувала у власності позивача, відсутня. Водночас, наявний актуальний запис про частку власності 19/20 зазначеного майна, який стосується ТОВ «Полтавська». Отже відомостей про те, що позивачу у спірному періоді належало зазначене нерухоме майно саме у розмірі 746,3 кв.м., матеріали справи не містять. Таким чином, контролюючим органом необґрунтовано визначено позивача як платника податку по відношенню до нежитлового приміщення в розмірі 746,3 кв.м.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Відповідно до пункту 6.1 статті 6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
Також, підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно із статтею 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, транспортного податку та плати за землю.
Відповідно до підпунктів 266.1.1, 266.2.1, 266.3.1, 266.3.2 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема, документів на право власності.
При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка, а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України.
Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.
Податкові повідомлення-рішення, згідно з вимогами підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України, про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Підпунктом 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема, документів на право власності.
Положення підпункту 266.2.1, підпункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України визначають, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
У спірному випадку відповідач, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, виходив з того, що позивач є платником податку по відношенню до об`єкта оподаткування – нежитлова нерухомість по АДРЕСА_1 . При цьому, розрахунок податкових зобов`язань зроблено виходячи з того, що позивач є власником нежитлового приміщення в розмірі 746,3 кв.м.
Водночас, як вірно зауважив суд першої інстанції та не спростовано доводами апеляційної скарги, інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не дає підстав для висновку про те, що позивач у 2023-2024 (період донарахованих спірних податкових зобов`язань) був власником нежитлового приміщення в розмірі загальною площі 746,3 кв.м.
Так, в Державному реєстрі наявна інформація про те, що вказана нежитлова нерухомість перебувала: у власності позивача; у спільній частковій власності позивача з іншими особами; у спільній сумісній власності позивача з іншими особами, але інформації про те, яка саме частка майна перебувала у власності позивача, відсутня. Водночас, наявний актуальний запис про частку власності 19/20 зазначеного майна, який стосується ТОВ «Полтавська». 
Отже відомостей про те, що позивачу у спірному періоді належало зазначене нерухоме майно саме у розмірі 746,3 кв.м., матеріали справи не містять, про що вірно вказав суд першої інстанції. 
Виходячи з викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що контролюючим органом необґрунтовано визначено позивача як платника податку по відношенню до нежитлового приміщення в розмірі 746,3 кв.м., що свідчить про неправомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, та є підставою для їх скасування.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін. 
Керуючись п.1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2026 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили.
В повному обсязі постанова складена 14 липня 2026 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов 

суддя С.В. Сафронова 

суддя В.В. Кальник