532/1782/26 
3/532/426/2026
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2026 р.  м. Кобеляки 

Суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області Омельченко І.І., з участю секретаря судового засідання Логвиненко А.В., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Момота Т.Г., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з РЛП «Нижньоворсклянський» про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ст. 91 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

Встановив:

ОСОБА_1 13 червня 2026 року о 12 год. 30 хв. на Кам`янському водосховищі, в районі с. Сокілка Полтавського району Полтавської області, рухався по акваторії РЛП «Нижньоворсклянський», чим порушив пункти 4.2.17 та 4.2.1 Положення про РЛП «Нижньоворсклянський». Своїми діями ОСОБА_1 учинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 91 КУпАП. 
09 липня 2026 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Момот Т.Г. подав клопотання про повернення протоколу для належного оформлення в зв`язку з тим, що в графі протоколу «за що відповідальність передбачена ч. 91 ст. -- КУпАП».
16 липня 2026 року в судовому засіданні суддею було відмовлено в задоволенні цього клопотання, оскільки в протоколі зазначено правопорушення, яке відповідає ст. 91 КУпАП. Крім того, ст. 91 КУпАП не містить частин, тому це є опискою, яка не потребує додаткового виправлення.
30 липня 2026 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Момот Т.Г. подав клопотання про закриття провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Клопотання мотивоване тим, що протокол про адміністративне правопорушення серії АА № 0021 від 13.06.2026 року не містить будь-яких даних про точне місце вчинення адміністративного правопорушення та документів, які б підтверджували, що правопорушення вчинене саме на об`єкті природно-заповідного фонду, який складає об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП. Фіксація місця вчинення адміністративного правопорушення будь-якими засобами, в тому числі електронними, відсутня.
За протоколом неможливо встановити, що подія адміністративного правопорушення відбулася в районі РЛП «Нижньоворсклянський», не дає можливість встановити таке місце та унеможливлює визначення саме території парку.
ОСОБА_1 фактично перебував поза межами заповідної території, перебував на прогулянці в зоні стаціонарної рекреації, яка призначена для тривалого відпочинку та розміщення об`єктів обслуговування туристів, а можливо за межами парку і отримання індивідуальних дозволів не передбачає.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення не вбачається складу адміністративного правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , а лише встановлено факт прогулянки на плавзасобі з механічною тягою без погодження на право перебування на території парку.
Збитки в розмірі 3225,60 гривень не підлягають відшкодуванню, зважаючи на те, що відсутні вихідні дані для розрахунку збитку, які дозволили б обчислення розміру шкоди, заподіяної довкіллю внаслідок діяння, яке ставиться в вину ОСОБА_1 ; не надано обґрунтування, яким чином інспектор дійшов до висновку, що ОСОБА_1 пройшов на човні 100 м по парку (матеріали справи не містять посилань на вимірювальні прилади, докази руху човна, графічних матеріалів).
07 серпня 2026 року в судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Момот Т.Г. зазначив, що не надані графічні матеріали для встановлення, в якій зоні території РЛП «Нижньоворсклянський» відбулася подія, а саме: відсутні координати чи прив`язка до нерухомих об`єктів місця, де відбулося можливе порушення Положення про РЛП «Нижньоворсклянський»; яким пунктом Положення передбачена відповідальність за перебування туриста в рекреаційній зоні РЛП «Нижньоворсклянський» на плавзасобі біля кемпінга, де турист відпочиває та оздоровлюється. Доказів, що подія відбувалась в заповідній зоні, де діє режим обмеження пересування, матеріали справи не містять. Подія відбулася біля бази відпочинку «Щучья гавань», тобто в зоні стаціонарної рекреації.
Застосування як порушення п. 4.2.17, що в нерестовий період забороняється рух плавзасобів, не має відношення до справи, оскільки подія відбулася 13.06.2026 року за межами нерестового періоду, який визначено з 1 квітня по 20 червня.
Суддя, заслухавши захисника правопорушника, свідка, розглянувши матеріали справи, дійшов наступного висновку.
Статтею 91 КУпАП установлено адміністративну відповідальність за здійснення в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, їх охоронних зон, а також територій, зарезервованих для наступного заповідання, забороненої господарської та іншої діяльності, порушення інших вимог режиму цих територій та об`єктів, самовільна зміна їх меж, невжиття заходів для попередження і ліквідації негативних наслідків аварій або іншого шкідливого впливу на території та об`єкти природно-заповідного фонду.
У статті 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» визначено, що до природно-заповідного фонду України належать регіональні ландшафтні парки.
За змістом статті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до статті 6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення.
На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. 
Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Регіональні ландшафтні парки є природоохоронними рекреаційними установами місцевого чи регіонального значення, що створюються з метою збереження в природному стані типових або унікальних природних комплексів та об`єктів, а також забезпечення умов для організованого відпочинку населення (ч. 1 ст. 23 Закону України «Про природно-заповідний фонд України»).
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», на території регіональних ландшафтних парків з урахуванням природоохоронної, оздоровчої, наукової, рекреаційної, історико-культурної та інших цінностей природних комплексів та об`єктів, їх особливостей проводиться зонування з урахуванням вимог, встановлених для територій національних природних парків. Проект організації території регіонального ландшафтного парку, охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об`єктів і порядок його реалізації затверджуються державним органом, який прийняв рішення про організацію парку.
Відповідно до Положення про регіональний ландшафтний парк «Нижньоворсклянський», затвердженого в новій редакції Наказом Департаменту екології та природних ресурсів Полтавської обласної державної адміністрації № 3 від 26.05.2021 року, РЛП «Нижньоворсклянський» є природоохоронною рекреаційною установою місцевого значення (а.с.29-39).
РЛП «Нижньоворсклянський» входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання і є складовою частиною світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною (п. 1.5 Положення). 
Територія РЛП «Нижньоворсклянський» із додержанням вимог, встановлених Законом України «Про природно-заповідний фонд України» та іншими актами законодавства може використовуватись: у природоохоронних цілях; у науково-дослідних цілях; в оздоровчих та інших рекреаційних цілях; в освітньо-виховних цілях; для потреб моніторингу навколишнього природного середовища (п. 1.7 Положення).
На території РЛП «Нижньоворсклянський», відповідно до п. 4.2.1 Положення, забороняється, зокрема, будь-яка господарська та інша діяльність, які суперечать меті і завданням Парку, що встановлені Законом України «Про природно-заповідний фонд України», іншим законодавством та не погоджені з місцевим органом охорони навколишнього природного середовища (в установлених законодавством випадках із Мінприроди України) і з спеціальною адміністрацією РЛП «Нижньоворсклянський».
Пунктом 4.2.17 Положення про РЛП «Нижньоворсклянський» передбачено, що на території РЛП «Нижньоворсклянський» забороняється перебування та рух по території та акваторії Парку інших плавзасобів, на борту яких відсутні чіткі реєстраційні номери, а в їх власників (володільців) документи на плавзасіб, двигун, посвідчення на управління плавзасобом та погодження на право перебування (відвідування) на території Парку. 
У пункті 5 постанови КМУ від 10 серпня 1992 року № 459 Про порядок видачі дозволів на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду і встановлення лімітів використання ресурсів загальнодержавного значення передбачено, що видача дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснюється на підставі клопотання (заявки) природокористувача з обґрунтуванням потреби в цих ресурсах та погоджується з органами, визначеними статтею 9-1 Закону України «Про природно-заповідний фонд України».
Дії щодо погодження видачі дозволу на спеціальне використання природних ресурсів вчиняються без залучення особи, що звернулася за одержанням дозволу, в межах строку, встановленого для видачі дозволу.
Для здійснення погодження орган, який видає дозвіл на спеціальне використання природних ресурсів, не пізніше дня, що настає за днем одержання клопотання (заявки) від заявника, надсилає його копії у паперовому або електронному (шляхом сканування) вигляді органам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, та встановлює строк розгляду зазначених документів.
За результатами розгляду документації, надісланої на погодження, органи, зазначені у статті 9-1 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», надають погодження, які у паперовому або електронному вигляді надсилають органу, який видає дозвіл на спеціальне використання природних ресурсів.
Не зважаючи на невизнання ОСОБА_1 вини, його винність за ст. 91 КУпАП підтверджується такими доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії АА № 0021 від 13.06.2026 року; 
- протоколом про особистий огляд, огляду речей, транспортних засобів, перевірку знарядь і продукції, одержаної в результаті природокористування, згідно якого, під час огляду було виявлено металевий човен з підвісним двигуном Парсун шість кінських сил, на якому рухався ОСОБА_1 ; 
- положенням про регіональний ландшафтний парк «Нижньоворсклянський», затвердженого в новій редакції наказом Департаменту екології та природних ресурсів Полтавської обласної державної адміністрації № 3 від 26.05.2021 року;
- розрахунком збитків і таксою для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд внаслідок проїзду транспорту, прольоту та посадки літальних апаратів, що є додатком № 9 до постанови Кабінету Міністрів України від 10 травня 2022 року № 575 Проїзд одиниці транспортного засобу (за кожні 100 метрів);
- копією карти меж парку, на якій позначено місце перебування човна ОСОБА_1 (а.с.4);
- копією карти з кольоровим позначенням зон (а.с.46) та сканкопією карти РЛП «Нижньоворсклянський», яка міститься на диску (а.с.47);
- показаннями свідка ОСОБА_2 , який в судовому засіданні повідомив, що працює інспектором служби державної охорони природно-заповідного фонду. 13.06.2026 року здійснював разом з колегою ОСОБА_3 патрулювання території РЛП «Нижньоворсклянський», під час якого було виявлено на р. Ворскла в районі с. Сокілка ОСОБА_1 , який рухався на саморобному алюмінієвому човні без будь-яких номерів незрозумілої конструкції, схожої на ночви. Довжину цього плавзасобу він не вимірював. Посвідчення на право керування в ОСОБА_1 було відсутнє. ОСОБА_2 наголосив на тому, що парк має 4 зони, саме в заповідній зоні мало місце дане правопорушення. База відпочинку «Щучья гавань» знаходиться біля Лучківського мосту всередині РЛП «Нижньоворсклянський». Якщо межі парку не визначені в натурі, треба керуватися проєктом створення парку. Будь-яке пересування на території РЛП «Нижньоворсклянський» можливе лише за наявності погодження, яке видається адміністрацією парку. Тобто це перепустка/дозвіл на платній або безоплатній основі. Постановою КМУ № 575 від 10.05.2022 року визначено перелік платних послуг, які надаються на території ПЗФ. Цією постановою він керувався при визначенні шкоди, заподіяної ОСОБА_1 . На воді відстань, яку проплив правопорушник, не визначається, лише на суші. Показник 100, який зазначений в розрахунку збитків, це проценти поділені на 100. 
Підстави ставити під сумнів вказані докази відсутні, оскільки вони є об`єктивними, переконливими, достатніми, відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, у повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, що всебічно досліджені під час судового засідання.
Суд критично ставиться до тверджень сторони захисту про неможливість встановлення місця вчинення адміністративного правопорушення, а саме що подія відбулася на території РЛП «Нижньоворсклянський», оскільки вони спростовуються показаннями свідка ОСОБА_2 , а також картою РЛП «Нижньоворсклянський», якою визначені межі парку відповідно до проєкту створення. 
Захисник у судовому засіданні зазначав, що ОСОБА_1 відплив від бази відпочинку «Щучья гавань». Згідно показань свідка ОСОБА_2 , ця база знаходиться біля Лучківського мосту всередині РЛП «Нижньоворсклянський». Тобто відмітка на карті відповідає зазначеному місцю та не потребує підтвердження геокоординатами.
Також не заслуговують на увагу доводи сторони захисту про те, що правопорушення сталося в зоні стаціонарної рекреації, а не в заповідній зоні, оскільки картою зонування території парку підтверджується, що місце вчинення правопорушення - Кам`янське водосховище, район с. Сокілка Полтавського району Полтавської області відноситься саме до заповідної зони, що позначено рожевим кольором.
Судом установлено, що ОСОБА_1 не заперечує факт перебування на воді, при цьому, не погоджуючись з місцем такого перебування.
З аналізу пункту 4.2.17 Положення про РЛП «Нижньоворсклянський» виходить, що рух по території та акваторії Парку без відповідного погодження на право пересування заборонений на всій його території, незалежно від зони, чи то заповідна, чи рекреаційна. 
Також слід зазначити, що цей пункт у новій редакції наказу Департаменту екології та природних ресурсів Полтавської обласної державної адміністрації № 3 від 26.05.2021 року не передбачає порушення в нерестовий період. 
Суд не бере до уваги долучений до протоколу витяг з Положення про РЛП «Нижньоворсклянський» стосовно пункту 4.2.17, в якому вказується на нерестовий період (а.с.2), оскільки зміст цього витягу не відповідає змісту пункту 4.2.17 Положення про РЛП «Нижньоворсклянський» в новій редакції від 26.05.2021 року № 3.
Крім вказаної норми, статтею 9-1 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», пунктом 5 постанови КМУ від 10 серпня 1992 року № 459 передбачено видачу дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
За порушення законодавства в цій частині внаслідок проїзду малотоннажного плавзасобу з двигуном передбачена сплата шкоди. 
Згідно такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд внаслідок проїзду транспорту, прольоту та посадки літальних апаратів, що є додатком № 9 до постанови Кабінету Міністрів України від 10 травня 2022 року № 575, при обрахунку шкоди за відповідною формулою (а.с.5) не визначається відстань за проїзд малотоннажного плавзасобу з двигуном. Відстань кожні 100 м береться в основу при обчисленні шкоди за проїзд транспортними засобами на території ПЗФ на суші.
Оскільки згідно протоколу огляду ОСОБА_1 рухався на човні з підвісним двигуном, при обчисленні розміру шкоди інспектором було застосовано таксу в розмірі 288,00 гривень, передбачену для проїзду малотоннажним плавзасобом з двигуном завдовжки до 7 метрів, та яка є найменшою таксою для такого плавзасобу з двигуном.
Враховуючи викладене вище, вважаю, що в діях ОСОБА_1 є ознаки правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП України.
З урахуванням конкретних обставин та характеру вчиненого правопорушення, даних про особу правопорушника, вважаю застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу без конфіскації засобів вчинення правопорушення. 
Крім цього, із ОСОБА_1 на користь територіальної громади, на території якої здійснювалась незаконна діяльність, необхідно стягнути шкоду, завдану внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства за незаконний рух плавзасобом без відповідної перепустки на право пересування по акваторії РЛП «Нижньоворсклянський», в розмірі 3225,60 гривень.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, із ОСОБА_1 на користь держави необхідно стягнути судовий збір.
Керуючись статтями 40-1, 280, 283 КУпАП, суддя, -

Постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП.
Застосувати до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170,00 (сто сімдесят) гривень на користь держави без конфіскації засобів вчинення правопорушення.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області 3225,60 гривень у відшкодування шкоди, завданої незаконною діяльністю.
Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 гривень в дохід держави.
У разі несплати добровільно штрафу протягом 15 днів з дня вручення копії постанови, при примусовому виконанні постанови суду згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф підлягає стягненню у подвійному розмірі.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.
Постанова може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя