Справа № 712/3690/26 
 
Провадження № 1-кп/712/744/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2026 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого: судді - ОСОБА_1 
при секретарі - ОСОБА_2 
з участю: прокурора – ОСОБА_3 
потерпілої - ОСОБА_4 
обвинуваченого – ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження №12026250310000334 від 04.02.2026 по обвинуваченню  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Телепино, Кам`янського району, Черкаської області, громадянина України, одруженого, з повною загальною освітою, пенсіонера,депутатом, учасником бойових дій, учасником АТО, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не є, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 04 лютого 2026 року, близько 17 години 15 хвилин, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому відповідно до висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СТ/020Е-26 від 26.01.2026 рульове керування, ходова частина та робоча гальмова система знаходились у працездатному стані, та рухаючись в місті Черкаси по проїзній частині вулиці Смілянська зі сторони вулиці Вернигори в напрямку вулиці Луценка, неподалік перехрестя з вулицею Хоменка, поблизу будинку № 108/2, проявив неуважність та порушив вимоги:
- п. 2.3.б) Правил дорожнього руху України, згідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- п. 18.4 Правил дорожнього руху України, згідно до якого якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Так він, керуючи автомобілем ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись в місті Черкаси по проїзній частині вулиці Смілянська зі сторони вулиці Вернигори в напрямку вулиці Луценка в лівій смузі для руху, грубо порушуючи вказані правила безпеки дорожнього руху, будучи заздалегідь об`єктивно проінформованим про наближення до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований неподалік перехрестя з вулицею Хоменка, поблизу будинку № 108/2, який позначений дорожньою розміткою 1.14.1 «Зебра» та дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 «Пішохідний перехід» Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, а тому в момент, коли перед вказаним пішохідним переходом розпочав зменшувати свою швидкість руху автомобіль Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався у попутному напрямку в правій смузі для руху, вчасно не застосував заходів для зменшення швидкості руху свого транспортного засобу та не зупинився, не переконавшись в тому, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, а продовжив рух, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину вулиці Смілянська по нерегульованому пішохідному переходові справа наліво відносно напрямку руху автомобіля ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
 
У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_4 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/179 від 16.03.2026, отримала тілесні ушкодження: травма голови з переломом лобної кістки, забоєм головного мозку, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя; перелом передньої стінки лівої гайморової пазухи до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; рана та крововиливи обличчя, перелом частини коронки двадцять першого зуба до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Спричинення потерпілій ОСОБА_4 зазначених тілесних ушкоджень знаходиться в причинному зв`язку, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № СТ/069Е-26 від 12.03.2026, з порушенням водієм ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5  вимог п. 18.4. Правил дорожнього руху України, для виконання яких він перешкод технічного характеру не мав.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті визнав повністю, від дачі показів відмовився на підставі ст. 63 Конституції України, в скоєному щиро кається. Просив суд врахувати його похилий вік, постійну необхідність звернення до лікарських установ та не позбавляти його права керування транспортними засобами.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що притензій до ОСОБА_5 вона не має, шкода відшкодована в повному обсязі та просила суд не позбавляти ОСОБА_5 права керування транспортними засобами.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч.3 ст.349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції. В порядку ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 . Суд роз`яснив учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, прийнявши до уваги, що обвинувачений вину визнав, від дачі показів відмовився на підставі ст. 63 Конституції України, думку потерпілої, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, враховуючи обставини кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю доведена та кваліфікує його дії за:
- ч. 2 ст. 286 КК України – порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд керується положеннями ст. ст. 65-67 КК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст.66 КК України, суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданої шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст. 65 КК України суд враховує: суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно з класифікацією, наведеною у ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який є особою похилого віку, на обліку у лікаря нарколога, лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, і вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ст. 286 ч. 2 КК України без позбавлення права керування транспортними засобами.
Разом з тим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства і вважає за необхідне звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, передбаченого ст.75 КК України, поклавши обов`язки передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України. 
Суд вважає, що саме таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винної, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Процесуальні витрати на залучення експерта складають 10 076,22 грн. та сплачені ОСОБА_5 згідно платіжної інструкціх №1.565952709.1 від 10.03.2026 року та платіжної інструкції № 2.565926313.1 від 10.03.2026 року 
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 – не обирався.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України. 
Згідно ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання за ст. 286 ч. 2 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортиними засобами 

На підставі ст.75 КК України звільнити  ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на  ОСОБА_5  обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: 

- автомобіль ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 – залишити за належністю;
- лазерний диск Axent DVD+R, який зберігається у матеріалах кримінального провадження – залишити при матеріалах провадження.

Скасувати арешт майна, який був накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.02.2026 року (справа №712/1518/26), а сааме з автомобіля ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , та використовувався під час дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

На вирок протягом 30 діб може бути подана апеляція до Черкаського апеляційного суду.
Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Головуючий: