ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/7856/23
Номер провадження 1-кп/495/364/2026
09 липня 2026 року	м. Білгород-Дністровський	

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгороді-Дністровському кримінальне провадження, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань від 15.06.2023 року за №12023162240000696 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Словянськ, Донецької області, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , громадянку України,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_4 в період дії військового стану на території України, а саме 14 червня 2023 року близько шістнадцятої години зайшла до будинку номер АДРЕСА_2 скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає відкрила не зачинені двері квартири номер 88 вказано будинку, достовірно знаючи про дію військово стану на всій території України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи з корисливих метою та з прямим умислом направленим на таємне викрадення чужого майна шляхом вільного доступу ОСОБА_4 проникла до квартири ОСОБА_5 , де виклала з жіночої сумки останньої грошові кошти в сумі 3 000,00 грн. та 100 доларів США, після чого місце вчинення злочину покинула розпорядившись викраденим на власний розсуд.

2. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Такими діями, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викрадення чужого майна (крадіжка) поєднана з проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного стану.

3. Оцінка доказів

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченої ОСОБА_4 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують особу обвинуваченого та стосуються речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження.
Так, обвинувачена ОСОБА_4 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився допитом обвинуваченої, дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченої та стосуються речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження.
ОСОБА_4 було роз`яснено, що в даному випадку вона позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.
Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_4 пояснила, що визнає вину в інкримінованих їй діях, повністю підтверджує обставини, викладені в обвинувальному акті, щиро кається.
Обвинувачена ОСОБА_4 не вчинила кримінальні правопорушення у стані обмеженої осудності чи у стані неосудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованому їй кримінальному правопорушенні за обставин, викладених в обвинувальному акті доведена.

4. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання

Відповідно до п. 1 ч. 1. ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує обвинуваченій ОСОБА_4 покарання судом визнано - щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою повторно. 

5. Мотиви призначення покарання

Оскільки в ході судового розгляду було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченої ОСОБА_4 кримінального обвинувачення, необхідно призначити їй покарання достатнє і необхідне для її виправлення та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретні обставини скоєного ним кримінального правопорушення.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Виходячи із засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
З урахуванням даних про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка щиро розкаялася у вчиненому, наявність обставин, які обтяжують покарання та наявність обставин, які пом`якшують покарання та знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення із дотриманням принципу індивідуалізації покарання, суд вважає, що для досягнення мети попередження кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_4 необхідно призначити їй покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України.
Дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Метою притягнення до кримінальної відповідальності є не тільки покарання, а й виправлення особи, розуміння ним своїх негативних наслідків та виправлення останніх. На думку суду, застосування до обвинуваченої саме такого покарання є найбільш доречним та є тим стримуючим фактором, який буде достатнім для виховання ОСОБА_4 . 

6. Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлений.
Керуючись ст. ст. 100,174,368,370,371,373, 374,376, 381, 382, ч.15 ст.615 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Відповідно до частин 1, 4 ст. 71 КК України до покарання, призначеного  ОСОБА_4 за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 07.08.2024, призначивши  ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.
Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлявся. 
Речовий доказ – диск з відеозаписами, що зафіксовані камерами зовнішнього відеоспостереження встановленим в магазині «Три ліхтарі» по вул.Перемоги 28 в м.Білгород-Дністровському, Одеської області залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.
Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
Повний текст вироку негайно після проголошення резолютивної частини згідно ч.15 ст.615 КПК України вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя        ОСОБА_1