ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

Додаткова постанова
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2026  м.Дніпро Справа № 908/2750/25 

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Джепи Ю.А., суддів Мартинюка С.В. та Фещенко Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС» та ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в суді апеляційної інстанції у справі № 908/2750/25
за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
до відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС» (69098, м. Запоріжжя, вул. Чарівна, буд. 155А)
про визнання недійсним рішення загальних зборів від 14.05.2023 в частині питань 4 та 5 порядку денного

ВСТАНОВИВ:

01.09.2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вих. (вх. № 3005/08-07/25, документ подано через службу діловодства суду 01.09.2025) ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС» про визнання недійсним рішення загальних зборів співвласників ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС» від 14.05.2023 в частині питань 4 та 5 порядку денного, яке оформлене Протоколом №11 від 14.05.2023.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 14.01.2026 у справі №908/2750/25 позов ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС» задоволено частково. Визнано недійсним рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС», яке оформлено протоколом №11 від 14.05.2023, в частині питання 5 порядку денного, про затвердження розміру щомісячних внесків на управління будинком за період 01.01.2018 по 01.04.2020, та з 01.04.2020 по 01.06.2023; затвердження розміру щомісячних внесків на управління будинком за період з 01.01.2018 у розмірі 5,00 грн за 1 м.кв. для житлових приміщень, та у розмірі 2,50 грн за 1 м.кв. для нежитлових приміщень, а також у розмірі 6,50 грн за 1 м.кв. для житлових приміщень та у розмірі 4,70 за 1 м.кв. для нежитлових приміщень з 01.04.2020 у зв`язку із скасуванням Господарським судом Запорізької області рішень загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС», а саме п. 4 протоколу 6 від 16.12.2017 та п. 5 протоколу 10 від 15.12.2019, справа №336/5470/20. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1 514,00 грн.
Додатковим рішенням Господарського суду Запорізької області від 02.01.2026 у справі №908/2750/25 заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС» про відшкодування судових витрат у справі № 908/2750/25 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС» суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн, в іншій частині заяви відмовлено. Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі №908/2750/25 задоволено частково. Стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 450,60 грн, в іншій частині заяви відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням від 14.01.2026 та додатковим рішенням від 30.01.2026 Господарського суду Запорізької області у справі № 908/2750/25 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС» оскаржило їх в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду.
Не погоджуючись з рішенням від 14.01.2026 Господарського суду Запорізької області у справі № 908/2750/25 та додатковим рішенням Господарського суду Запорізької області від 30.01.2026 у справі № 908/2750/25 ОСОБА_1 також оскаржив їх в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду.
20.05.2026 Центральним апеляційним господарським судом ухвалено постанову, якою апеляційні скарги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС» та ОСОБА_1 на рішення від 14.01.2026 та додаткове рішення від 30.01.2026 Господарського суду Запорізької області у справі № 908/2750/25 залишені без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 14.01.2026 у справі №908/2750/25 та додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 30.01.2026 у справі № 908/2750/25 - залишені без змін. Судові витрати зі сплати судового збору за апеляційні скарги ухвалено покласти на скаржників.
В апеляційній скарзі Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС» зазначено, що орієнтовні витрати на професійну правничу допомогу відповідача складають 2 000 грн - за складання апеляційної скарги у разі розгляду справи без виклику сторін. При цьому відповідач вказав, що детальний розрахунок витрат, акти приймання-передачі наданих послуг та докази їх оплати будуть подані під час розгляду справи у строки, встановлені законом. На підтвердження до апеляційної скарги додано Договір № 250922-01 про надання правничої допомоги від 22.09.2025, укладений між адвокатом Кошліченко Ніною Валеріївною та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС», а також ордер на надання правничої допомоги серії АР № 1290025 від 09.02.2026, виданий на ім`я адвоката Кошліченко Ніни Валеріївни для представництва інтересів ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС» у Центральному апеляційному господарському суді.
07.04.2026 через підсистему «Електронний суд» до Центрального апеляційного господарського суду Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС» подано клопотання про відшкодування судових витрат у справі № 908/2750/25. Клопотання мотивоване тим, що після подання ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС» апеляційної скарги на рішення Господарського суду Запорізької області від 14.01.2026 та додаткове рішення у справі № 908/2750/25 відповідач поніс витрати на професійну правничу допомогу, які відповідно до ст. 15, 16, 123, 126, 129 ГПК України, ст. 59, 131 Конституції України, ст. 1, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» підлягають розподілу. На підтвердження понесених витрат заявник посилається на договір про надання правничої допомоги № 250922-01 від 22.09.2025, укладений з адвокатом Кошліченко Н.В., та Додаткову угоду № 2 від 02.02.2026, якою встановлено фіксований гонорар у розмірі 2 000 грн за підготовку та подання апеляційної скарги та 2 500 грн за представництво інтересів ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС» в одному судовому засіданні у Центральному апеляційному господарському суді (в режимі ВКЗ), незалежно від того, чи відбулось судове засідання чи не відбулось з незалежних від адвоката причин, у разі якщо адвокат прибув до суду. До клопотання додано Додаткову угоду № 2 від 02.02.2026 до Договору № 250922-01 від 22.09.2025 про надання правничої допомоги, акти прийому передачі виконаних робіт і послуг від 19.02.2026 та 27.03.2026 та платіжні інструкції № 1725 від 20.02.2026 на суму 2000,00 грн та №1744 від 28.03.2026 на суму 2500,00 грн.
28.04.2026 від позивача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу відповідача. Позивач зазначає, що відповідачем не доведено, що витрати у розмірі 4500,00 грн були фактичними та неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим.
Представником ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС» у судовому засіданні 12.05.2026 заявлено про подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу у порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.
18.05.2026 від Пенькіна Олександра Івановича також надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі №908/2750/25 за наслідком розгляду апеляційних скарг позивача та відповідача, в якій він просить стягнути з ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС» судові витрати у сумі 8350,50 грн, з яких витрати за участь представника в судових засіданнях - 3000,00 грн, витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій - 4000,00 грн та поштові витрати - 1350,50 грн. 
26.05.2026 через підсистему «Електронний суд» Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС» подано клопотання про відшкодування судових витрат у справі № 908/2750/25, в якому заявник просить стягнути з Пенькіна Олександра Івановича на користь ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 4542,00 грн.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.06.2026 розгляд заяв Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС» та Пенькіна Олександра Івановича про ухвалення додаткового судового рішення (постанови) в суді апеляційної інстанції у справі № 908/2750/25 призначено в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) сторін.
15.06.2026 від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про відшкодування судових витрат у справі № 908/2750/25. Позивач зазначає, що правові підстави для стягнення на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду апеляційної скарги, відсутні, оскільки за результатами апеляційного перегляду апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення. Крім того, позивач посилається на ч. 9 ст. 129 ГПК України та вважає, що суд має право покласти судові витрати повністю або частково на ОСББ незалежно від результатів вирішення спору, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача.
Також ОСОБА_1 подано клопотання про визнання зловживанням процесуальними правами дії представника ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС» та прийняття окремої ухвали у справі №908/2750/25. В обгрунтування позивач заначає, що на момент звернення із клопотанням представнику ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС» був відомий результат апеляційного перегляду справи, а саме те, що постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2026 апеляційні скарги сторін залишено без задоволення, а також вирішено питання про розподіл судового збору за їх подання. За таких обставин заявник не мав правових підстав для звернення з вимогою про стягнення з іншої сторони витрат, понесених у зв`язку з розглядом його апеляційних скарг, оскільки за результатами їх розгляду судове рішення на його користь не ухвалено.
Розглянувши заяви сторін про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат в суді апеляційної інстанції у справі №908/2750/25 та додані на їх підтвердження документи, врахувавши заперечення позивача, колегія суддів зазначає наступне.
За приписами п.12 ч.3 ст.2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення.
Відповідно до частин 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідач відповідне клопотання обґрунтовує тим, що після ухвалення рішення Господарського суду Запорізької області від 14.01.2026 та додаткового рішення у справі № 908/2750/25 представником ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС» було подано апеляційну скаргу на рішення в частині задоволення позову та на додаткове рішення в частині часткового задоволення заяви про відшкодування судових витрат.
Між ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС» та адвокатом Кошліченко Н.В. укладено договір про надання правничої допомоги № 250922-01 від 22.09.2025, а Додатковою угодою № 2 від 02.02.2026 визначено фіксований гонорар: 2 000 грн за підготовку та подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Запорізької області у справі № 908/2750/25 від 14.01.2026 та додаткове рішення від 30.01.2026, а також 2 500 грн за представництво інтересів ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС» в одному судовому засіданні Центрального апеляційного господарського суду в режимі ВКЗ незалежно від того, відбулося засідання чи ні за умови прибуття адвоката.
Адвокат здійснювала представництво у судових засіданнях 09.04.2026, 28.04.2026, 12.05.2026 та 20.05.2026.
На підтвердження оплати правничої допомоги заявником надано платіжні інструкції від 10.04.2026 № 1754 на суму 2 500 грн, від 26.05.2026 № 1771 на суму 2 500 грн та від 26.05.2026 № 1772 на суму 2 500 грн, а також детальний розрахунок вартості адвокатського гонорару за договором про надання правничої допомоги № 250922-01 від 22.09.2025 складений 25.05.2026.
У постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19).
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (частині п`ята статті 126 ГПК України).
Отже, з огляду на наявні у матеріалах справи докази понесених правових витрат відповідача, враховуючи заперечення позивача, а також з огляду на загальні засади цивільного законодавства щодо справедливості та добросовісності, принципу співмірності судових витрат, колегія суддів виснує про обгрунтованість заявлених відповідачем судових витрат з надання правничої допомоги, вважає, що їх розмір відповідатиме обсягу наданих адвокатом послуг та витраченому часу, їх реальності, розумності та співмірності.
Розглядаючи заяву позивача щодо розподілу понесених в суді апеляційної інстанції судових витрат, суд звертає увагу, що враховуючи приписи статті 131-2 Конституції України, а також правовий висновок Конституційного Суду України, викладений у висновку від 31.10.2019 №4-в/2019, професійну правничу допомогу в Україні надає адвокатура та поняття «професійна правнича допомога» не є тотожним поняттю «представництво особи в суді».
Представник позивача - Булка Л.Л. не є адвокатом, й позивачем не надано доказів на підтвердження надання нею саме професійної правничої допомоги. Відтак витрати на участь зазначеного представника у судових засіданнях та підготовку процесуальних документів не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не підлягають компенсації в порядку статей 123, 126, 129 ГПК України. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 13.07.2022 у справі №496/3134/19.
Щодо поштових витрат позивача, то апеляційним судом установлено, що позивачем фактично понесені та документально підтверджені відповідні витрати, зазначені витрати є пов`язаними з розглядом справи, документально підтвердженими та такими, що підлягають розподілу між сторонами. Висновки суду щодо можливості відшкодування поштових витрат узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у додатковій постанові від 20.09.2022 у справі №756/11978/16-ц. 
У той же час, загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України, відповідно до якого інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2026 апеляційні скарги як ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС», так і Пенькіна Олександра Івановича залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 14.01.2026 та додаткове рішення від 30.01.2026 залишено без змін, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяв обох сторін про покладення на іншу сторону судових витрат, понесених у зв`язку з апеляційним переглядом справи.
Виходячи з положень щодо розподілу судових витрат, визначених ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати скаржників, у зв`язку із відмовою в задоволенні їх апеляційних скарг, підлягають розподілу наступним чином: витрати на правову допомогу відповідача покладаються на відповідача, а судові витрати позивача покладаються на позивача.
Щодо клопотання позивача про визнання подання ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС» заяви про відшкодування судових витрат зловживанням процесуальними правами, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
До основних засад (принципів) господарського судочинства, зокрема, належать верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність, пропорційність, розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами (ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Частиною 1 ст.4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у разі необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (частини 1, 5 ст.13 ГПК України).
Відповідно до ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Згідно з положеннями частин 1-2 ст. 43 ГПК України учасники процесу та їх представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема:
1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;
2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;
3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;
4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;
5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч. 3 ст. 43 ГПК України).
Колегія суддів зауважує, що зловживання процесуальними правами - це особливий вид процесуального правопорушення, що полягає у використанні учасником процесу своїх прав не за призначенням, а з метою досягнення результатів, що суперечать завданням судочинства. Ознаками такого зловживання є відсутність добросовісності та наявність суб`єктивної спрямованості на дискредитацію завдань господарського судочинства.
Разом із тим сам по собі факт звернення сторони до суду із клопотанням про відшкодування судових витрат, не свідчить про недобросовісне користування процесуальними правами. Помилкове тлумачення стороною норм процесуального права щодо наявності права на відшкодування судових витрат не може автоматично ототожнюватися зі зловживанням процесуальними правами, оскільки право на звернення до суду є однією з основних засад господарського судочинства.
Колегія суддів враховує, що хоча на момент подання клопотання представнику ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС» був відомий результат апеляційного перегляду справи, а постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2026 апеляційні скарги сторін залишено без задоволення та вирішено питання про розподіл судового збору, наведені обставини самі по собі не свідчать про зловживанням процесуальними правами.
Відповідно до ст. 246 ГПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.
Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.
Окрему ухвалу може бути постановлено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.
З огляду на відсутність ознак очевидної недобросовісності, систематичності або спрямованості дій заявника на перешкоджання здійсненню судочинства колегія суддів не вбачає підстав для застосування до ОСББ «ЛІДЕР ПЛЮС» положень ст. 43 ГПК України, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні клопотання позивача про визнання дій відповідача зловживанням процесуальними правами, а також у клопотанні щодо постановлення окремої ухвали.
Керуючись статтями 129, 244, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви Пенькіна Олександра Івановича про стягнення судових витрат, понесених в суді апеляційної інстанції, у справі № 908/2750/25 – відмовити.
2. У задоволенні клопотання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЛІДЕР ПЛЮС» про відшкодування витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції у справі №908/2750/25 – відмовити.
3. Судові витрати, понесені в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржників.
4. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачені ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.А. Джепа

Судді: С.В. Мартинюк

Ю.В. Фещенко