Справа № 420/41068/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Харченко Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправною бездіяльності дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить суд: 
1. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягає в не нарахуванні і не виплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди на період дії воєнного стану відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 за період з 01.06.2023 по 31.08.2023 включно як особі, яка брала безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора з розрахунку 100 000 гривень на місяць, пропорційно участі в таких діях та заходах, з урахуванням раніше сплачених сум.
2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплати ОСОБА_1 додаткову винагороду на період дії воєнного стану відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 за період з 01.06.2023 по 31.08.2023 включно як особі, яка брала безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора з розрахунку 100 000 гривень на місяць, пропорційно участі в таких діях та заходах, з урахуванням раніше сплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачеві за період проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 за спірний період з 01.06.2023 по 31.08.2023 включно, отримав додаткову винагороду із розрахунку 30000 гривень на місяць пропорційно часу участі у здійсненні всебічного забезпечення підрозділів військової частини, за здійснення яких передбачена виплата із розрахунку 30 000 гривень на місяць пропорційно часу участі у таких діях за місяць.
Проте, у період з червня 2023 року по серпень 2023 року (включно) ОСОБА_1 повинна була нарахована та виплачена додаткова винагорода у розмірі 100 000 грн., а не 30 000 грн.
А відтак, оскільки позивач приймав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, Відповідач зобов`язаний виплатити йому додаткову винагороду, збільшену до 100 000 гривень, передбачену постановою КМУ № 168, з січня 2023 року.
Вважаючи вказану бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою від 15.12.2023 року відкрито провадження у справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (ст. 262 КАС України); встановлено, що справа буде розглянута судом на підставі ст.262 КАС України у межах строків, визначених ст.258 КАС України та з урахуванням встановлених сторонам строків для подання заяв по суті.
До суду надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначаючи про те, що позивачем не доведено наявність у нього підстав для отримання будь-яких інших виплат у порядку, передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України №168, окрім раніше виплачених коштів за спірний період з 01.06.2023 по 31.08.2023 включно в розмірі 30000 гривень. Окрім правової аргументації, позовна заява не містить жодного фактичного переліку завдань, які виконував позивач за час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 , перебуваючи в районі зосередження підрозділів персоналу військової частини НОМЕР_1 , не надано доказів участі у бойових діях у розумінні понять, визначених пунктом 1 Доручення №912/ з/29, пунктом 2 Порядку №260, та не визначено, яку саме участь приймав позивач у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, за які передбачено отримання додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. на місяць у період з червня 2023 року по серпень 2023 року.
Отже, відповідач діяв правомірно.
Ухвалою від 07.2026 року закрито провадження по справі №420/41068/25 в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення ОСОБА_1 перерахунку вислуги років, обчисленого на пільгових умовах відповідно до пп.1 п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 у редакції, що набрала чинності 31.12.2024, за період проходження військової служби за період з 27.02.2022 по 09.11.2025; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок вислуги років, обчисленої на пільгових умовах відповідно до пп.1 п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 у редакції, що набрала чинності 31.12.2024, за період проходження військової служби з 27.02.2022 по 09.11.2025 та внести зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.11.2025 №325 в частині визначення ОСОБА_1 пільгової вислуги роки; зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату грошового забезпечення за період проходження військової служби з 27.02.2022 по 09.11.2025 з урахуванням вислуги років, обчисленої на пільгових умовах відповідно до пп.1 п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 у редакції, що набрала чинності 31.12.2024 року.
Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та системно проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.
У період з 27.02.2022 по 09.11.2025 ОСОБА_1 проходив військову службу на посадах у військовій частині НОМЕР_1 Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.11.2025 №325 ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу військової частини та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 .
Окрім того, на дату виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 стало відомо, що в період з червня 2023 року по серпень 2023 року (включно) ОСОБА_1 повинна була нарахована та виплачена додаткова винагорода у розмірі 100 000 грн., а не 30 000 грн. 25.11.2025 на адресу військової частини НОМЕР_1 було направлено адвокатський запит щодо надання інформації відносно результатів розгляду поданих рапортів та витребування додаткової інформації. 29.11.2025 адвокатський запит було вручено представнику військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується трекінгом Укрпошти. У встановлений законом строк відповідь на адвокатський запит так і не надійшла.
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати йому збільшеної до 100000 грн. додаткової винагороди за період служби з з 01.06.2023 по 31.08.2023 включно, звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо. 
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно з абз.1 ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 (далі Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частинами 2-3 статті 9 Закону №2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Відповідно до абз.1 ч.4 ст.9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 (далі Порядок №260).
Згідно з п.2 Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. 
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать, зокрема, винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією РФ в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 17.08.2023, №734/2023 від 06.11.2023 та наразі триває до 14.02.2024 року. 
На виконання Указів Президента України №64 року від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №168, яка набрала чинності 28.02.2022 року та застосовується з 24.02.2022 року.
Пунктами 1, 1-1, 1-2 Постанови №168 (в редакції від 20.01.2023 №43) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
На виконання пункту 2-1 Постанови № 168 та з метою визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України на період дії воєнного стану Міністр оборони України видав окремі рішення у формі директив від 07 березня 2022 року № 248/1217, від 25 березня 2022 року № 248/1298, від 18 квітня 2022 року № 248/1529, та Окремого доручення від 23 червня 2022 року № 912/з/29, якими надав тлумачення терміну «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів», встановив порядок визначення районів ведення бойових дій; визначив вимоги щодо документального підтвердження безпосередньої участі у бойових діях та заходах, а також обов`язки керівників органів військового управління, штабів угруповань військ, штабів тактичних груп, командирів військових частин щодо організації належного документування участі у бойових заходах та інше.
Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Таким чином, для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах у спірний достатньо наявності одного документу з переліку: 1) бойовий наказ (бойове розпорядження); 2) журнал бойових дій, журнал ведення оперативної обстановки, бойове донесення, або постові відомості; 3) рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу.
Судом встановлено, що згідно Витягом із розпорядження №13/20/565 від 12.08.2022 – підтверджено поставлення БОЙОВОГО ЗАВДАННЯ: а саме: розгортання відділу персоналу та стройової частини, у складі якого перебував позивач, в с. Єрмолівка з метою своєчасного відпрацювання документообігу в районі виконанні завдання військової частини НОМЕР_3 з 13.08.2022.
В подальшому, відповідно до Витягу із БОЙОВОГО розпорядження №217/1215 від 29.05.2023 здійснено переміщення стройової частини та позивача з АДРЕСА_1 до н.п. Улакли з 29.05.2023. Тобто вказаним розпорядженням змінено населений пункт виконання поставленого бойового завдання, відповідно до БОЙОВОГО розпорядження №13/20/565 від 12.08.2022. Таким чином, відповідно до БОЙОВОГО розпорядження від 29.05.2023 було здійснено переміщення Позивача до с. УЛАКЛИ, що входить до складу Великоновісільської ОТГ Волноваського району Донецької області та відповідно до наказів ГК, що додані до позову, відноситься до районів ведення бойових дій.
Отже, у періоди з 01.06.2023 по 31.08.2023 включно позивач брав безпосередню участь у бойових діях на підставі бойових розпоряджень, журналу бойових дій та є достатньою підставою для документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується безпосередня участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів за періоди з 01.06.2023 по 31.08.2023 включно.
На підставі встановлених обставин, суд дійшов висновку про вчинення відповідачем протиправної бездіяльності в частині не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн, за періоди з 01.06.2023 по 31.08.2023 включно, пропорційно часу безпосередньої участі позивача у бойових діях. 
Суд вважає, що ефективним захистом порушених прав позивача в цій частині є зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу на підставі постанови №168 за періоди з 01.06.2023 по 31.08.2023 року збільшену до 100 000 грн. додаткову винагороду в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ним дій, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір не підлягає стягненню, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог п.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправною бездіяльності дій та зобов`язання вчинити певні дії, – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн., за періоди з 01.06.2023 по 31.08.2023 включно, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». 
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за періоди з 01.06.2023 по 31.08.2023 збільшену до 100 000 грн. додаткову винагороду в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». 
Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.
Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.
Рішення складено 08.07.2026 року, з урахуванням знаходження судді Харченко Ю.В. у відпустці з 01.06.2026 року по 26.06.2026 року, включно.

Суддя Харченко Ю.В.