Справа № 749/380/26
Номер провадження 2/749/376/26 

Р І Ш Е Н Н Я  
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року Сновський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді Чигвінцева М.С.
з участю секретаря Михалевич М.В.
представника позивача Скорик Л.В.
представника відповідача Волошина М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сновську в порядку загального позовного провадження цивільну справу №749/380/26 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» про розірвання договорів оренди землі та стягнення заборгованості з виплати орендної плати за землю,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Скорик Любов Вікторівни звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» про розірвання договорів оренди землі та стягнення заборгованості з виплати орендної плати за землю.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власницею двох земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які з 08.11.2021 року передані в оренду відповідачу на підставі додаткових угод до договорів оренди землі від 25.10.2013 року строком до 25.10.2029 року. Відповідно до умов договорів орендар зобов`язаний щорічно сплачувати орендну плату до 31 грудня.
Позивач вказує, що відповідач належним чином виконував свої зобов`язання лише до грудня 2022 року. У 2023 році орендна плата була нарахована, однак фактично не виплачена (сплачено лише податки), а у 2024–2025 роках орендна плата взагалі не нараховувалась і не виплачувалась, що є порушенням умов договорів оренди.
Незважаючи на неодноразові усні звернення, письмову заяву про сплату заборгованості, а також адвокатські запити, відповідач заборгованість не погасив та відповіді не надав. Загальна сума заборгованості з орендної плати за 2023–2025 роки становить 31 723,17 грн.
У зв`язку з істотним порушенням умов договорів оренди позивач просить суд розірвати договори оренди земельних ділянок та стягнути з відповідача заборгованість, а також судові витрати.
16.04.2026 року через підсистему «Електронний суд» представником відповідача подано додаткові пояснення (відзив) у справі, у яких позовні вимоги не визнав, зазначивши, що земельні ділянки розташовані на відстані близько 25,09 км від кордону з Російською Федерацією, а Сновська міська територіальна громада з 22.06.2022 по 30.11.2024 вважалась територією можливих бойових дій, а з 01.12.2024 – територією активних бойових дій. Відповідач посилається на лист Торгово-Промислової Палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 як на засвідчення форс-мажорних обставин, а також на неможливість обробітку земельних ділянок через їх потенційне замінування та загрозу для життя і здоров`я працівників, посилаючись на лист Головного управління ДСНС у Чернігівській області № 704-7033/7003 від 15.12.2023. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Представником позивача 21.04.2026 року через підсистему «Електронний суд» подано відповідь на відзив. У відповіді на відзив заперечила проти доводів відповідача, зазначивши, що лист ТПП України від 28.02.2022 є загальним документом і не містить ідентифікувальних ознак конкретного договору; лист ДСНС не містить конкретної інформації щодо кадастрових номерів земельних ділянок позивача; відповідач не довів причинно-наслідкового зв`язку між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконання саме цих зобов`язань; відповідач мав можливість добровільно припинити договір оренди, однак від підписання угод про припинення ухилявся. Наголосила, що відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків орендна плата за 2023 рік була нарахована, але не виплачена.
Ухвалою Сновського районного суду Чернігівської області від 26 березня 2026 року цивільну справа №749/380/26 прийнято до провадження головуючого судді Чигвінцева М.С. та постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.
22 квітня 2026 року ухвалою Сновського районного суду Чернігівської області підготовче провадження у справі було закрито і призначено справу до судового розгляду.
У судове засідання позивач не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи без її участі.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Пояснила, що належні позивачу земельні ділянки перебувають в оренді ТОВ «Гетьманське», однак відповідач, всупереч умовам договорів, систематично не сплачує орендну плату. Зазначила, що останню виплату позивач отримала у грудні 2022 року, тоді як орендна плата за 2023–2025 роки фактично не виплачувалася, незважаючи на її нарахування відповідачем. Представник позивача вказала, що позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогами щодо виплати заборгованості та припинення договорів оренди, однак відповіді на такі звернення та адвокатські запити отримано не було.
Також представник позивача заперечила доводи відповідача щодо наявності форс-мажорних обставин, зазначивши, що лист Торгово-промислової палати України не є належним підтвердженням форс-мажору саме у спірних правовідносинах, а надані відповідачем документи не підтверджують неможливість використання саме земельних ділянок позивача чи їх забруднення вибухонебезпечними предметами. Посилаючись на практику Верховного Суду, вказала, що систематична несплата орендної плати є самостійною підставою для розірвання договорів оренди землі. Крім того, звернула увагу, що відповідач мав можливість припинити договори оренди за взаємною згодою сторін, однак цього не зробив. Просила розірвати договори оренди, стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати та витрати на професійну правничу допомогу.
Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Не заперечував факту укладення між сторонами договорів оренди та несплати орендної плати, зазначив, що така несплата зумовлена настанням форс-мажорних обставин, пов`язаних зі збройною агресією Російської Федерації проти України. Пояснив, що спірні земельні ділянки розташовані поблизу державного кордону та на території, яка віднесена до територій активних бойових дій, у зв`язку з чим їх використання є неможливим через загрозу життю працівників та можливе забруднення земель вибухонебезпечними предметами. На підтвердження своєї позиції посилався на лист Торгово-промислової палати України, інформацію Державної служби України з надзвичайних ситуацій, положення статей 617 та 762 ЦК України, а також практику Верховного Суду щодо звільнення орендаря від відповідальності за невиконання зобов`язань у разі існування форс-мажорних обставин. Підтвердив, що позивач зверталася до відповідача з пропозицією про розірвання договорів оренди, однак відповідач не погодився на їх припинення, оскільки розраховує після завершення бойових дій та проведення розмінування відновити використання земельних ділянок за їх цільовим призначенням.
Дослідивши матеріали справи, позовну заяву, відзив та відповідь на відзив, заслухавши представників сторін, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власницею двох земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих на території Чепелівської сільської ради Сновського (Щорського) району Чернігівської області: площею 3,3129 га (кадастровий номер 7425889600:02:000:0453), що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №609261, та площею 4,2342 га (кадастровий номер 7425889600:02:000:0286), що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №205343.
З 08.11.2021 року обидві земельні ділянки передані в оренду ТОВ «Гетьманське» на підставі Додаткових угод від 08.11.2021 року до Договорів оренди землі б/н від 25.10.2013 року на строк до 25.10.2029 року. 
Розмір орендної плати встановлений у грошовій формі: 1 690,77 грн. на рік за ділянку з кадастровим номером 7425889600:02:000:0453 та 8 883,59 грн. на рік за ділянку з кадастровим номером 7425889600:02:000:0286. Орендна плата підлягає сплаті до 31 грудня кожного року (п. 4.4. Розділу 4 Додаткових угод).
Згідно Інформації Державного земельного кадастру на право власності та речові права на земельну ділянку вбачається: кадастровий номер земельної ділянки 7425889600:02:000:0453, цільове призначення – для ведення особистого селянського господарства, площа земельної ділянки 3.3129, місцезнаходження: за межами населеного пункту с. Чепелів Корюківського району, Чернігівської області, суб`єкт права власності ОСОБА_1 , суб`єкт речового права на земельну ділянку ТОВ «Гетьманське» з 25.10.2013.
Згідно Інформації Державного земельного кадастру на право власності та речові права на земельну ділянку вбачається: кадастровий номер земельної ділянки 7425889600:02:000:0286, цільове призначення – для ведення особистого селянського господарства, площа земельної ділянки 4.2342, місцезнаходження: за межами населеного пункту с. Чепелів Корюківського району, Чернігівської області, суб`єкт права власності ОСОБА_1 , суб`єкт речового права на земельну ділянку ТОВ «Гетьманське» з 25.10.2013.
Судом встановлено з наданої позивачем відомості з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період 3 січня 2022 по січень 2026, що остання виплата орендної плати відповідачем позивачу здійснена у грудні 2022 року. У 2023 році орендна плата була нарахована у розмірі 10 574,39 грн., однак фактично виплачена не була (перераховано лише суму утриманих податків 2 062,00 грн.). У 2024 та 2025 роках орендна плата відповідачем ані нараховувалась, ані виплачувалась.
З долученої до матеріалів справи заяви про сплату заборгованості вбачається, що 25 листопада 2025 року позивач письмово звернулася до ТОВ «Гетьманське» із заявою про сплату заборгованості з виплати орендної плати за 2023, 2024, 2025 роки в загальній сумі 31 723,17 грн. Відповіді на заяву надано не було, заборгованість не виплачена, про що свідчать надіслані 19.01.2026 та 13.02.2026 адвокатом Скорик Л.В. адвокатські запити з вимогою надати підтвердження виплати орендної плати або повідомити причини невиплати, а також з пропозицією підписати додаткові угоди про припинення договорів оренди.
Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, належними сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною і інше. Вказані умови є істотними для зобов`язальних правовідносин, а отже повинні виконуватися безумовно, у точній відповідності до умов договору.
Земельним кодексом України, а саме статтею 96, встановлений обов`язок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма Земельного кодексу України кореспондується зі статтею 24 Закону України «Про оренду землі», яка передбачає, що орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Зазначені принципи земельного законодавства відображені і в укладеному Договорі оренди землі, а саме в п 29- «Орендодавець має право вимагати від орендаря в повному обсязі внесення орендної плати» та п.32 - «Орендар зобов`язаний розраховуватися з Орендодавцем по орендній платі».
На підставі ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірвано за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. ст. 24, 25 Закону України «Про оренду землі» та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Аналогічна умова зазначена у пункті 12.3 Договору оренди землі (у редакції від 26.12.2023 року).
У зв`язку з цим, прострочення виплати орендної плати за користування земельною ділянкою в 2023, 2024 та 2025 роках, є невиконанням обов`язків відповідача, передбачених договором оренди землі, що відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» є підставою для розірвання Договору оренди землі.
Відповідно до ч. 1. ст. 2 Закону України «Про оренду землі» до інших законодавчих актів, що регулюють відносини щодо оренди земельної ділянки відносяться положення Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушення зобов`язань, а саме його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є підставою для розірвання договору.
Загальною умовою виконання цивільно-правових зобов`язань, відповідно до ст. 526 ЦК України, встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно з п. 2 ст. 651 ЦК України, Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
При погоджені з відповідачем строку сплати орендної плати за користування земельними ділянками, який відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» є істотною умовою договору оренди землі, позивач розраховував на своєчасне отримання орендної плати за землю у відповідному розмірі. А отже в зв`язку з порушенням строку сплати орендної плати, позивач був позбавлений можливості отримання матеріальних благ, на які розраховував при укладені Договору оренди землі.
Систематичне порушення строків сплати орендної плати відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України є підставою для припинення права користування земельною ділянкою. Отже, договір оренди землі може бути розірвано лише у разі систематичного порушення строків сплати орендної плати, тоді як разове порушення умов договору саме по собі такою підставою не є. Із зазначеного питання є відповідна позиція Верховного Суду України, викладена в постановах від 12 грудня 2012 року справа № 6-146цс12, від 28 вересня 2016 року № 6-977цс16, від 11 жовтня 2017 року № 6-1449цс17 і яка в силу ст. 263 ЦПК України повинна враховуватись судами при прийнятті рішення.
Сам факт систематичного порушення Договору оренди землі щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Такий висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №484/301/18, провадження №61-39488ск18.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, істотними умовами договору оренди землі: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки; строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.
Згідно з положеннями статей 21, 22 зазначеної редакції Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.
Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Незалежно від того, несплата орендної плати була в повному обсязі або в частині.
Згідно вимог вищевказаних норм підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди». Такого висновку дійшла об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, провадження № 61-41932сво18. Схожі висновки зроблено Верховним Судом у постановах від 17 червня 2021 року, справа № 485/784/20, провадження № 61-3760св21, та від 10 вересня 2021 року, справа № 650/628/19-ц, провадження № 61-21777св19.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 4 ЦПК України, статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Отже, позивач є власницею земельних ділянок: кадастровий номер 7425889600:02:000:0453, площею 3,3129 га, та кадастровий номер 7425889600:02:000:0286, площею 4,2342 га.
Вищезазначені земельні ділянки з 25.10.2013 року перебували в оренді ПСП «Чепелівське», що підтверджується договорами оренди землі від 25.10.2013 року.
З 08.11.2021 року позивач передала обидві земельні ділянки в оренду ТОВ «Гетьманське», що підтверджується Додатковими угодами від 08.11.2021 року до Договорів оренди землі б/н від 25.10.2013 року на строк оренди до 25.10.2029 року.
Відповідно до п. 4.4. Розділу 4 Додаткових угод від 08.11.2021 року орендна плата вноситься Орендарем до 31 грудня кожного року. Відповідно до п. 4.1. Додаткової угоди від 08.11.2021 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7425889600:02:000:0453 орендна плата складає 1 690,77 грн. за повний рік оренди; щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7425889600:02:000:0286 орендна плата складає 8 883,59 грн. за повний рік оренди.
Остання виплата орендної плати ТОВ «Гетьманське» позивачу була проведена у грудні 2022 року у сумі 10 574,36 грн. з урахуванням податків, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків.
У грудні 2023 року ТОВ «Гетьманське» нарахувало ОСОБА_1 орендну плату в сумі 10 574,39 грн., однак не виплатило її, перерахувавши лише податки у загальній сумі 2 062,00 грн. За 2024-2025 роки відповідач не нараховував та не виплачував орендної плати.
Таким чином, у зв`язку з невиконання відповідачем умов договорів оренди, виникла заборгованість зі сплати орендної плати за 2023, 2024, 2025 роки у розмірі 31 723,17 грн.
Відповідачем не спростовані вимоги щодо неотримання позивачкою орендної плати за користування земельними ділянками за 2023, 2024, 2025роки. Однак, відповідач обґрунтовує неможливість виконання зобов`язань форс-мажорними обставинами, зокрема: військовою агресією Російської Федерації проти України, близькістю земельних ділянок до кордону, можливим замінуванням та листом ДСНС Чернігівської області від 15.12.2023.
Суд не приймає ці доводи як достатні підстави для звільнення відповідача від виплати орендної плати, виходячи з наступного.
Лист Торгово-Промислової Палати України від 28.02.2022 є загальним інформаційним документом і не може вважатися сертифікатом у розумінні ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні». Цей лист не містить ідентифікувальних ознак конкретного договору. Як зазначено у постанові КГС ВС від 15.06.2023 у справі № 910/8580/22 та від 29.06.2023 у справі № 922/999/22, сторона, яка посилається на форс-мажор, зобов`язана довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання.
Лист Головного управління ДСНС у Чернігівській області № 704-7033/7003 від 15.12.2023 не містить конкретної інформації щодо кадастрових номерів земельних ділянок позивача – 7425889600:02:000:0453 та 7425889600:02:000:0286. Отже, цей лист не може бути достовірним підтвердженням забруднення вибухонебезпечними предметами саме цих земельних ділянок.
Відповідач не звертався до позивача з повідомленням про наявність форс-мажорних обставин, не вчиняв жодних дій, спрямованих на належне врегулювання договірних відносин між сторонами: не повідомив орендодавця про неможливість виконання зобов`язання у порядку, передбаченому договором, не запропонував змінити умови договору або тимчасово врегулювати питання внесення орендної плати, а також не погодився на припинення договорів оренди за взаємною згодою сторін, хоча відповідна пропозиція надходила від позивача.
Суд звертає увагу, що відповідно до відомостей Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ТОВ «Гетьманське» у грудні 2023 року самостійно нарахувало позивачу орендну плату у розмірі 10 574,39 грн. Зазначена обставина свідчить про визнання самим відповідачем існування договірного зобов`язання та обов`язку зі сплати орендної плати за відповідний період. Разом з тим відповідач, усвідомлюючи наявність такого обов`язку, фактично орендну плату не виплатив, що підтверджує неналежне виконання ним умов договорів оренди.
Таким чином, відповідач не довів наявності причинно-наслідкового зв`язку між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконання конкретного зобов`язання щодо сплати орендної плати позивачу, а отже підстав для звільнення від такого зобов`язання на підставі ч. 6 ст. 762 ЦК України не встановлено.
Сам по собі факт введення в Україні воєнного стану, а також віднесення певної території до територій можливих чи активних бойових дій не є безумовною підставою для звільнення сторони від виконання договірного зобов`язання. Особа, яка посилається на форс-мажорні обставини, повинна довести, що саме ці обставини об`єктивно унеможливили виконання конкретного зобов`язання. Належних та допустимих доказів на підтвердження таких обставин відповідач суду не надав.
Судом встановлено, що відповідач систематично (протягом 2023, 2024, 2025 років) не виплачував орендну плату позивачу відповідно до умов договорів оренди, що є порушенням ст. ст. 24, 25 Закону України «Про оренду землі», п. «д» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України та умов укладених договорів.
Судом встановлено, що відповідач протягом трьох років поспіль у 2023, 2024 та 2025 роках не виконував свій основний обов`язок як орендаря щодо своєчасної сплати орендної плати за користування земельними ділянками. Такі дії свідчать про систематичне порушення умов договорів оренди, вимог статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі» та пункту «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України і є самостійною правовою підставою для розірвання договорів оренди землі.
Зазначене систематичне порушення є істотним у розумінні ч. 2 ст. 651 ЦК України, оскільки позивач значною мірою позбавляється того, на що розраховувала при укладенні договорів оренди, - своєчасного отримання орендної плати.
З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розірвання договорів оренди землі б/н від 25.10.2013 року (з урахуванням Додаткових угод від 08.11.2021 року) щодо обох земельних ділянок.
Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість зі сплати орендної плати за 2023, 2024, 2025 роки в загальній сумі 31 723,17 грн. з утриманням із вказаної суми податків та зборів.
Суд встановив, що орендна плата за 2023 рік була нарахована відповідачем, але не виплачена; за 2024 та 2025 роки – ані нарахована, ані виплачена. Враховуючи, що відповідач не надав жодних доказів виплати орендної плати за вказаний період, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до пункту 6 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 194,88 грн.
Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 500,00 грн. На підтвердження понесених витрат до матеріалів справи долучено копію акта узгодження суми гонорару та порядку розрахунків (Додаток № 1 до Договору про надання правничої допомоги від 25.11.2025 № 80-1/2025), а також копії прибуткових касових ордерів і квитанцій від 05.01.2026 № 2 та від 18.03.2026 № 10, що підтверджують фактичну оплату наданих адвокатом послуг.
Відповідач заперечував проти стягнення зазначених витрат, посилаючись на їх надмірність, та просив обмежити їх розмір сумою 2 000,00 грн.
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим на надання правничої допомоги, обсягом наданих послуг, а також значенням справи для сторони.
Оцінюючи заявлений до відшкодування розмір витрат, суд враховує характер та складність даної справи, яка потребувала дослідження значного обсягу доказів, аналізу положень земельного та цивільного законодавства, а також судової практики Верховного Суду щодо застосування форс-мажорних обставин під час виконання договорів оренди землі в умовах воєнного стану. Крім того, представником позивача було підготовлено позовну заяву, відповідь на відзив, адвокатські запити, інші процесуальні документи та здійснювалося представництво інтересів позивача під час судового розгляду.
Відповідачем не подано належних та допустимих доказів неспівмірності заявлених витрат або їх невідповідності фактичному обсягу наданої правничої допомоги. Самі лише твердження про завищеність їх розміру без належного обґрунтування не можуть бути підставою для їх зменшення. З огляду на викладене суд доходить висновку, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 500 грн є реальними, необхідними та співмірними складності справи, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 209, 259, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 526, 611, 629, 651, 762 Цивільного кодексу України, ст. ст. 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 96, 141 Земельного кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» про розірвання договорів оренди землі та стягнення заборгованості з виплати орендної плати за землю – задовольнити повністю.
Розірвати договір оренди землі б/н від 25.10.2013 року (з урахуванням Додаткової угоди від 08.11.2021 року), укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» (код ЄДРПОУ 41105190), щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 7425889600:02:000:0453, площею 3,3129 га, яка знаходиться на території Чепелівської сільської ради Сновського району Чернігівської області.
Розірвати договір оренди землі б/н від 25.10.2013 року (з урахуванням Додаткової угоди від 08.11.2021 року), укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» (код ЄДРПОУ 41105190), щодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 7425889600:02:000:0286, площею 4,2342 га, яка знаходиться на території Чепелівської сільської ради Сновського району Чернігівської області.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» (код ЄДРПОУ 41105190, місцезнаходження: вулуця Ющенка, будинок 61, місто Батурин, Ніжинський район, Чернігівська область, 16512) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) заборгованість зі сплати орендної плати за 2023, 2024, 2025 роки у розмірі 31 723 (тридцять одна тисяча сімсот двадцять три) грн 17 коп. з утриманням із вказаної суми податків та зборів відповідно до чинного законодавства України.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» (код ЄДРПОУ 41105190, місцезнаходження: вулиця Ющенка, будинок 61, місто Батурин, Ніжинський район, Чернігівська область, 16512 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 3 194 (три тисячі сто дев`яносто чотири) грн 88 коп. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гетьманське» (код ЄДРПОУ 41105190, місцезнаходження: вулиця Ющенка, будинок 61, місто Батурин, Ніжинський район, Чернігівська область, 16512) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 11 500 (одинадцять тисяч п`ятсот) грн 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його (проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду відповідно до ст. 355 ЦПК України або через Сновський районний суд Чернігівської області відповідно до п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.

Повний тест рішення складено 20 липня 2026 року.

Суддя         М.С. Чигвінцев