Справа № 169/891/26
Провадження № 3/169/678/26

ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2026 року       селище Турійськ 

Суддя Турійського районного суду Волинської області Тітівалов Р. К.,
з участю:
секретаря судового засідання Веремчук Л. Ю.,
потерпілої ОСОБА_1 , 
особи, яка притягується до 
адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 ,
розглянувши матеріали, які надійшли від Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , є пенсіонером, 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

До Турійського районного суду Волинської області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 10 серпня 2026 року близько 09 години 00 хвилин по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_1 , а саме: здійснював психологічний тиск та образливо чіплявся, чим завдав шкоду психічному здоров`ю потерпілої.
У судовому засіданні ОСОБА_2 свою вину у вчиненні зазначеного правопорушення не визнав та пояснив, що з 01 серпня 2026 року фактично проживає по АДРЕСА_1 . 10 серпня 2026 року близько 09 години прийшов за попередньою адресою свого проживання з дружиною по АДРЕСА_2 для того, щоб помитися та взяти деякі речі. Зазначений будинок належить їм на праві спільної сумісної власності. Під час його перебування в будинку колишня дружина знімала все на телефон та ображала його. Стверджував, що він жодного психологічного тиску на ОСОБА_1 не чинив, в образливій формі до неї не чіплявся та нецензурними словами не ображав. Говорив лише, що він теж є співвласником будинку, має право в ньому бути та запитував, чому вона не відкривала вхідні двері. Вказував, що домашнього насильства щодо колишньої дружини не вчиняв.
Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 має ключі від вхідних дверей до будинку по АДРЕСА_2 і вона йому перешкод в доступі до будинку не чинила. На її думку, розмова, яка відбулася між ними 10 серпня 2026 року під час перебування ОСОБА_2 в будинку є психологічним тиском на неї. Водночас ОСОБА_1 підтвердила, що ОСОБА_2 10 серпня 2026 року її не ображав та образливо не чіплявся. Просила притягнути останнього до адміністративної відповідальності.
Заслухавши особу, яка притягується до відповідальності, потерпілу, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суддя дійшов до такого висновку.
За змістом положень статей 252, 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності і з`ясувати, чи було вчинено правопорушення та чи винна в цьому особа, яка притягається до відповідальності.
Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.
Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення.
Частиною першою статті 173-2 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Об`єктом адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Аналіз положень зазначеної норми закону дає підстави для висновку, що за частиною першою вказаної статті може бути притягнута до відповідальності особа за умисні дії чи бездіяльність фізичного, психологічного чи економічного характеру виключно у випадку, якщо її діями чи бездіяльністю була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Встановлення факту заподіяння шкоди в контексті диспозиції частини першої статті 173-2 КУпАП є обов`язковою умовою для притягнення особи до відповідальності за зазначеною статтею.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 736777 від 02 вересня 2026 року ОСОБА_2 10 серпня 2026 року близько 09 години 00 хвилин по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_1 , а саме: здійснював психологічний тиск та образливо чіплявся, чим завдав шкоду психічному здоров`ю потерпілої.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство – діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Згідно з пунктом 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство – форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Для того, щоб відрізнити насильство від конфлікту, необхідно звернути увагу на те, що насильство є результатом свідомих дій людини і характеризується такими основними ознаками: умисність; спричинення шкоди; порушення прав і свобод людини; значна перевага сил (фізичних, психологічних, економічних, чи пов`язаних з вищою посадою тощо) того, хто чинить насильство.
Конфлікт – особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.
Відповідно до пояснень ОСОБА_1 в судовому засіданні її колишній чоловік ОСОБА_2 чинив на неї психологічний тиск, хоча жодних образ не висловлював.
ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив вчинення щодо своєї дружини домашнього насильства та психологічного тиску, вказуючи, що мала місце лише тимчасова суперечка щодо користування житлом. 
Зазначені вище пояснення є власною позицією як особи, щодо якої складений протокол про адміністративне правопорушення, так і потерпілої щодо конфлікту, який виник, та дій кожного із них під час цього конфлікту, а тому не можуть бути беззаперечним доказом на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні домашнього насильства
З відеозапису, який здійснювала потерпіла на власний телефон, видно, що під час перебування сторін у будинку між ними постійно триває розмова, в ході якої кожен із них висловлює своє незадоволення поведінкою і вчинками іншого. Жодних образ та тиску зі сторони ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1 на відеозаписі не зафіксовано.
Аналіз наведених вище обставин та доказів в їх сукупності дає підстави для висновку, що в розглядуваному випадку доведеним є лише факт того, що між колишнім подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мав місце побутовий конфлікт (непорозуміння), що ґрунтується на непогодженні з діями один одного, однак, такий конфлікт не є домашнім насильством у розумінні норм Закону.
Будь-які належні та достатні докази на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненні домашнього насильства психологічного характеру за викладених у протоколі обставин у контексті положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», заподіяння шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.
Твердження ОСОБА_1 щодо вчинення ОСОБА_2 10 серпня 2026 року також домашнього насильства фізичного характеру (удар вхідними дверима) суддя до уваги не бере, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення такі дії ОСОБА_2 органом поліції не інкримінуються, а суд розглядає провадження лише в межах висунутого обвинувачення.
Відповідно до положень статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. 
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. 
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (частини перша, друга статті 7 КУпАП).
Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на вказане, враховуючи, що у ході розгляду справи не встановлено достатніх і об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_2 вчинив у розумінні Закону домашнє насильство, яке завдало шкоди психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_1 , то суддя дійшов висновку, що пред`явлене органом поліції обвинувачення ОСОБА_2 за частиною першою статті 173-2 КУпАП не знайшло свого підтвердження і провадження у цій справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись статтями 7, 247, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Провадження в справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 173-2 КУпАП, на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення закрити.
Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя  

Повний текст постанови складений 15 вересня 2026 року.