ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2026 року м.Дніпро Справа № 904/2695/24
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Чус О.В. (доповідач), 
судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.
секретар судового засідання Солодова І.М.
За участю (найменування сторін та інших осіб, що беруть участь у справі):
Представник позивача: Гусак О.Л. (в залі суду) - адвокат, ордер
Представник відповідача: Лисак П.О. (в залі суду) - адвокат, ордер; ІЗЮМСЬКИЙ СЕРГІЙ АНАТОЛІЙОВИЧ (поза межами суду, з використанням власних технічних засобів) - самопредставництво, виписка з ЄДР
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРМРЕНТ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2025 (повне рішення складено 24.07.2025, суддя Бєлік В.Г.) у справі № 904/2695/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРМРЕНТ", м. Дніпро
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБК-Скеля", м. Дніпро
про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ФОРМРЕНТ" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою у якій просить (з урахування зміни предмету позову - 2т. а.с. 174-186) стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДБК-Скеля" (далі - відповідач) заборгованість за договором оренди майна № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 у загальному розмірі 329 964,11 грн., що складається з: основного боргу з орендної плати у розмірі 247 985 грн. 86 коп., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 18 848 грн. 48 коп., втрати від інфляції у розмірі 63 129 грн. 77 коп., а також просить стягнути судові витрати по сплаті судового збору.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за Відповідачем обліковувалась заборгованість в розмірі 247 985,86 грн. перед Позивачем, яка виникла внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором оренди майна № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 щодо повної та своєчасної оплати за оренду майна. 
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2025 у справі №904/2695/24 в задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, з використанням системи “Електронний суд”, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "ФОРМРЕНТ", в якій просить: відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Формрент» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2025 у справі № 904/2695/24; рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2025 у справі № 904/2695/24 Товариства з обмеженою відповідальністю «Формрент» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК-Скеля» про стягнення заборгованості за договором оренди майна – скасувати. Ухвалити у справі нове судове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Формрент» задовольнити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції встановлено, що договір оренди майна № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 з боку Відповідача підписаний не встановленою особою (а не його директором Ізюмським С.А.), суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що Відповідач майно Позивача в оренду не отримував і, відповідно, у нього не виникли зобов`язання по оплаті орендної плати за користування орендованим майном, а тому відсутні правові підстави для стягнення з Відповідача основного боргу, 3% річних та інфляційних втрат.
Скаржник не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки відсутність (підроблення) підпису сторони правочину, вчиненого у письмовій формі, вказує на дефект його форми, але відсутність волевиявлення сторони на виникнення, зміну чи припинення правовідносин може бути спростована доказами, що підтверджують факт наявності волевиявлення на укладення правочину у сторони. Договір сам по собі не є підтвердженням господарської операції.
На підтвердження факту наявності волевиявлення ТОВ «ДБК-Скеля» на укладення договору оренди майна № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 р. та подальше його визнання свідчать наступні факти, що залишилися поза увагою суду першої інстанції та яким не була надана належна правова оцінка:
Договір № 04/07/22-ФР оренди майна від 04.07.2022 р., додаток № 1 до договору оренди № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 р. «Специфікація № 1 елементів опалубки до Договору оренди № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 р.», наказ № 14 від 04.07.2022 р. «Про призначення відповідального за орендоване майно», виданий від імені директора ТОВ «ДБК-Скеля», акт № 08-11ФР здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 36026,87 грн. (з ПДВ) від 30.11.2022 р. були скріплені відбитком печатки ТОВ «ДБК-Скеля».
Скаржник вважає, що Відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків печатки на договорах, актах.
Апелянт наполягає, що що наявність відтиску печатки на договорі № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 р. та додатку до договору свідчить про визнання і схвалення Відповідачем цих документів, підтверджує його волевиявлення на укладання цього договору.
Також скаржник зазначає про те, що Відповідач 04.07.2022 р. (тобто в день укладення договору) перерахував на поточний рахунок Позивача грошові кошти в сумі 44466,71 грн. з таким призначенням платежу: «Передплата за оренду за Договором оренди № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 р. за 14 календарних діб. У сумі 37055,59 грн., ПДВ - 20% 7411,12 грн.».
Така ж сама сума за 14 календарних діб оренди визначена сторонами у пункті 3.1. договору оренди № 04/07/22-ФР від 04.07.2022.
Скаржник наполягає, що у даному випадку Відповідач в платіжному дорученні чітко визначив призначення платежу, надав повну інформацію про платіж (спрямування коштів), зазначивши, що сплачені ним грошові кошти - це передплата за оренду за договором оренди № 04/07/22-ФР від 04.07.2022. Жодних доказів щодо помилковості перерахування грошових коштів на рахунок банку чи доказів відкликання Відповідачем цього платіжного доручення для зміни призначення платежу не надано.
На думку скаржника, це свідчить про те, що Відповідач у господарських відносинах з Позивачем керувався саме договором оренди майна № 04/07/22-ФР від 04.07.2022, визнавав його умови.
Крім того, факт перерахування попередньої оплати у сумі 37055,59 грн. (ПДВ - 7411,12 грн.) за договором оренди майна №04/07/22-ФР від 04.07.2022 відображений Відповідачем у додатку 1 до податкової декларації з ПДВ за серпень 2022 року. У розділі ІІ «Податковий кредит», таблиця 2.1. «Відомості про операції з придбання з податком на додану вартість, які підлягають оподаткуванню за основною ставкою та ставками 7% і 14%») ТОВ «ДБК-Скеля» відобразило господарську операцію з ТОВ «Формрент» на суму 37055,59 грн. (без ПДВ), ПДВ - 7411,12 грн., разом - 44466,71 грн. (сума передплати за оренду за договором оренди № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 р.) - пункт № 7 у таблиці 2.1.
Також скаржник зазначає про те, що Відповідач оприбуткував послуги оренди майна Позивача, прийняв до обліку податкові накладні, складені та зареєстровані Позивачем, та скористався правом на податковий кредит для зменшення своїх податкових зобов`язань, що свідчить про здійснення між сторонами господарських операцій з оренди майна за договором оренди № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 р.
Всі податкові декларації підписані електронним підписом керівника ТОВ «ДБК-Скеля» Ізюмським С.А., який несе за це відповідальність відповідно до чинного законодавства та зобов`язаний, згідно з приписами ч. 2 ст. 12 Закону України «Про електронні довірчі послуги», забезпечувати конфіденційність та неможливість доступу інших осіб до особистого ключа.
Позивач, отримавши від Відповідача договір оренди майна № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 р. з додатком № 1 «Специфікація № 1 елементів опалубки до Договору оренди № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 р.», наказ № 14 від 04.07.2022 р. «Про призначення відповідального за орендоване майно», виданий від імені директора ТОВ «ДБК-Скеля», на яких був проставлений підпис директора та які були скріплені печаткою, не мав жодних підстав запідозрити, що на цих документах розписався не директор Ізюмський СА., а інша особа. Враховуючі попередні договірні відносини, в яких Відповідач зарекомендував себе як чесний діловий партнер (платив орендну плату, повернув з оренди майно), Позивач розраховував і в цих договірних відносинах на добросовісну поведінку Відповідача.
Отримувати орендоване майно (будівельну опалубку) на склад Позивача приїхала особа, зазначена у пункті 4.4. договору № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 р. - Ткач Віталій Вікторович, 1985 року народження, особистість особи якого була підтверджена паспортом.
При прийнятті в оренду орендованого майна уповноважений представник ТОВ «ДБК- Скеля» Ткач В.В. надав Позивачу наказ № 14 від 04 липня 2022 р. «Про призначення відповідального за орендоване майно», підписаний директором ТОВ «ДБК-Скеля» Ізюмським С.А. та скріплений печаткою ТОВ «ДБК-Скеля». У цьому наказі зазначено, що на час будівництва об`єкта: Облаштування ж/б фундаментів, лотків та приямків для водооборотного циклу, улаштування підлог з фібробетону на ділянці СПК, згідно частиною Договору підряду № 192/22 від 08.02.2022 між Приватним акціонерним товариством «Дніпрометиз» (ПрАТ «Дніпрометиз») та ТОВ «ДБК-Скеля», відповідальним за орендоване майно (а саме опалубку), надане Товариству з обмеженою відповідальністю «ДБК-Скеля» Товариством з обмеженою відповідальністю «Формрент», призначається Ткач В.В. 1985 р.н.
Наведені обставини щодо часткового виконання Відповідачем умов договору оренди майна № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 свідчать про усвідомлення та згоду Відповідача з його умовами.
Відповідач своєю поведінкою дав Позивачу зрозуміти, що він визнає умови договору оренди, але подальша поведінка Відповідача (в межах судового розгляду), яка полягає у запереченні факту договірних відносин, є суперечливою, суперечить принципу добросовісності та спрямована на створення підстав для невиконання грошових зобов`язань.
На думку скаржника, дії сторін договору № 04/07/22-ФР оренди майна від 04.07.2022 свідчать про те, що договір був фактично укладений:
орендодавець (ТОВ «Формрент») передав орендарю у тимчасове платне користування будівельну опалубку, що підтверджується накладними на переміщення орендованого майна;
орендар (ТОВ «ДБК-Скеля») оплатив передоплату за оренду опалубки у розмірі 44466,71 грн., отримав майно в орендне користування, повернув майно з орендного користування.
Таким чином, договір № 04/07/22-ФР оренди майна від 04.07.2022 не можна визнати неукладеним, оскільки він був повністю виконаний орендодавцем (ТОВ «Формрент») та частково виконаний орендарем (ТОВ «ДБК-Скеля»).
Відповідно до протоколу автоматизованогорозподілу судової справи між суддямивід 13.08.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.
З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою ЦАГС від 14.08.2025 здійснено запит матеріалів справи №904/2695/25 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.
20.08.2025 матеріали справи надійшли до ЦАГС.
Відповідно до розпорядження керівника апарату суду № 659/25 від 15.09.2025, у зв`язку з відрядженням судді Дарміна М.О. (для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження), протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2025 визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Іванов О.Г., Кощеєв І.М.
Ухвалою суду від 16.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРМРЕНТ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2025 у справі № 904/2695/24. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні на 04.02.2026 о 10:00 год.
02.10.2025 відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначено про те, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДБК-Скеля» вважає апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРМРЕНТ» необґрунтованою, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15 липня 2025 року – законним та таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити його без змін.
Щодо тверджень апелянта про наявність на договорі та інших документах печатки відповідача як доказу волевиявлення на укладення правочину, відповідач зазначає таке. Апелянт у своїй скарзі посилається на те, що договір оренди, додаток до нього, наказ про призначення відповідальної особи та акти виконаних робіт були скріплені відбитком печатки Товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК-Скеля», а також на те, що статут товариства передбачає наявність печатки, і раніше між сторонами вже існували орендні відносини.
Крім того, апелянт посилається на практику Верховного Суду, згідно з якою печатка є засобом ідентифікації особи, яка бере участь у правовідносинах, а відсутність доказів викрадення чи втрати печатки свідчить про підтвердження нею документів.
Проте суд першої інстанції надав цим доводам належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про їх безпідставність. 
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2024 року було призначено судову почеркознавчу експертизу, за результатами якої складено висновок експерта № 2790 від 12 березня 2025 року. 
Відповідно до цього висновку підписи від імені директора Ізюмського Сергія Анатолійовича на договорі оренди, додатку до нього, акті здачі-прийняття робіт та наказі виконані не самим Ізюмським С.А., а іншою особою. Таким чином, договір з боку відповідача не підписано, що виключає факт його укладення.
Відповідно до статей 626, 628, 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним лише за умови досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов, а відсутність підпису однієї зі сторін свідчить про недосягнення такої згоди. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц чітко зазначила, що підпис є невід`ємним реквізитом письмової форми правочину, а відсутність на письмовому тексті правочину підпису його учасника або належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений. Наявність підпису, виконаного замість учасника іншою особою, не може створювати для нього прав та обов`язків. У випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, такий правочин вважається не вчиненим, а права та обов`язки за ним не виникають.
Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку відкриття бізнесу» № 1206-VII від 15 квітня 2014 року запроваджено добровільне використання печаток юридичними особами. 
Частинами першою, другою та третьою статті 58-1 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим, а наявність або відсутність відбитка печатки на документі не створює юридичних наслідків. 
Умови договору не передбачали обов`язкового скріплення печаткою. 
Також Верховний Суд у постанові від 16 березня 2023 року у справі № 910/8155/20 зазначив, що хоча печатка відноситься до даних, які дають змогу ідентифікувати особу, вона не є єдиним та належним доказом підтвердження особи, яка вчинила правочин, і суд оцінює докази в їх сукупності. Таким чином, сама по собі наявність печатки за відсутності особистого підпису керівника не підтверджує волевиявлення відповідача.
Факт вибуття печатки з володіння відповідача підтверджується тим, що 9 серпня 2024 року керівник Товариства з обмеженою відповідальністю «ДБК-Скеля» Ізюмський С.А. звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, за результатами розгляду якої зареєстровано кримінальне провадження № 12024046030000540 за частиною першою статті 358 Кримінального кодексу України, досудове розслідування в якому триває.
Щодо тверджень апелянта про схвалення правочину шляхом перерахування попереднього платежу, відповідач зазначає, що 4 липня 2022 року невстановлені особи, скориставшись тим, що керівник товариства перебував поза межами Дніпропетровської області у зв`язку з участю у бойових діях, отримали доступ до печатки підприємства та паролів доступу до особистого кабінету в банку і здійснили платіж у розмірі 44446,71 гривні на користь позивача на підставі підробленого договору. 
Відповідач не отримував майно в оренду, а грошові кошти були списані без його відома та згоди. За цим фактом також ведеться досудове розслідування. 
Отже, перерахування коштів не може вважатися схваленням правочину в розумінні статті 241 Цивільного кодексу України, оскільки договір підписано не уповноваженим представником, а невідомою особою, а саме схвалення можливе лише у випадку перевищення повноважень представником, а не за відсутності будь-яких повноважень.
Щодо посилань апелянта на реєстрацію податкових накладних та відображення операцій у податкових деклараціях як на підтвердження реальності господарських відносин, суд першої інстанції правильно зазначив, що податкові декларації підтверджують лише порядок оподаткування, а не факт вчинення господарської операції. 
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 серпня 2020 року у справі № 922/2081/19. Підставою для бухгалтерського обліку є первинні документи, які мають містити обов`язкові реквізити, передбачені статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу.
У цій справі позивач надав накладні на передачу та повернення майна, підписані особою на ім`я Ткач В.В., проте зазначена особа не мала жодних повноважень на отримання майна від імені відповідача, оскільки довіреність чи інші документи на підтвердження таких повноважень відсутні. Сам договір, яким передбачено, що відвантаження майна здійснюється уповноваженому представнику Ткачу Віталію Вікторовичу, не є укладеним, а тому не може породжувати правових наслідків. Таким чином, відсутні належні первинні документи, які б підтверджували факт перебування майна позивача в оренді у відповідача.
Крім того, відповідач дізнався про існування спірного договору лише 17 квітня 2024 року з листа позивача, після чого призначив службову перевірку та встановив факт підроблення підпису. На виконання приписів податкового законодавства відповідачем було подано уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість за номерами 9170933709, 9170933711, 9170943124, 9181311380, 9178423070, 9181315079, якими виключено спірні суми податкового кредиту з податкової звітності. Головне управління ДПС у Дніпропетровській області листом від 10 червня 2025 року підтвердило факт подання відповідачем уточнюючих розрахунків та коригування податкового кредиту за всіма спірними періодами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 червня 2021 року у справі № 910/23097/17 зазначила, що підставою для виникнення права на податковий кредит є факт реального здійснення операцій, підтверджений належними первинними документами. Оскільки такі документи відсутні, а податкові накладні були зареєстровані позивачем безпідставно, вони не можуть бути доказом наявності господарських відносин. 
Верховний Суд неодноразово наголошував, що податкова накладна оцінюється судом лише у сукупності з іншими доказами і не може бути єдиним доказом постачання товару чи послуг.
Щодо правових наслідків неукладеного договору, відповідач зазначає, що оскільки договір оренди не був підписаний з його боку, він є неукладеним та не створює правових наслідків відповідно до статті 216 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути його потерпілому. Оскільки грошові кошти у розмірі 44446,71 гривні були перераховані позивачу за відсутності укладеного договору та без зустрічного надання (майно в оренду не передавалось), вони є безпідставно набутими. Верховний Суд у постанові від 2 листопада 2020 року у справі № 752/26329/18 підтвердив, що у разі неукладеного договору сплачені кошти підлягають стягненню як безпідставно набуті. Відповідач направив позивачеві вимогу про повернення коштів від 25 серпня 2024 року, однак вона залишена без задоволення, тому після завершення цього судового процесу відповідач має намір звернутися з окремим позовом.
Враховуючи викладене, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15 липня 2025 року у справі № 904/2695/24 є законним, обґрунтованим та таким, що ґрунтується на повному і всебічному дослідженні матеріалів справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДБК-Скеля» просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРМРЕНТ» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15 липня 2025 року у справі № 904/2695/24 залишити без задоволення; рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15 липня 2025 року у справі № 904/2695/24 залишити без змін; судові витрати, понесені у зв`язку з апеляційним переглядом справи, покласти на позивача. Докази понесених витрат на професійну правничу допомогу в апеляційній інстанції будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення постанови суду, попередній орієнтовний розмір таких витрат становить 12000,00 гривень.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.02.2026 (у зв`язку з усуненням обставин, що спричинили зміну складу суду) у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.
У судовому засіданні 04.02.2026 по справі оголошено перерву до 08.04.2026 року о 09-45 год.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді, доповідача Чус О.В. у відпустці, розгляд апеляційної скарги у справі №904/2695/24, призначений на 08 квітня 2026 року не відбувся.
Ухвалою суду від 26.03.2026 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРМРЕНТ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2025 у справі № 904/2695/24 призначено у судовому засіданні на  27.05.2026 о 12:30 год.
27.05.2026 в судовому засіданні у справі № 904/2695/24 оголошено перерву до 15.07.2026 на 11:00 год.
У судовому засіданні 15.07.2026 проголошено скорочене судове рішення (вступну а резолютивну частини постанови) по справі.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, вислухавши присутніх представників сторін, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, Позивач надав до матеріалів справи договір № 04/07/22-ФР оренди майна від 04.07.2022 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю “Формрент” (далі - Орендодавець/Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДБК-СКЕЛЯ" (далі - Орендар/Відповідач).
За його умовами Орендодавець передав у тимчасове платне користування будівельну опалубку (надалі по тексту - “майно”), а Орендар прийняв це майно та зобов`язався своєчасно здійснювати оплату орендних платежів за користування майном.
Відповідно до п. 1.1. Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає у тимчасове платне користування будівельну опалубку (надалі по тексту - “Майно”), асортимент, ціна та кількості якої визначаються в Специфікаціях (Додатках до Договору), що є невід`ємними частинами цього Договору. Орендар зобов`язується прийняти зазначене Майно та своєчасно здійснювати оплату орендних платежів.
У п.1.2. Договору зазначено, що вказане в п. 1.1. Договору Майно передається у тимчасове користування Орендарю для проведення будівельно-монтажних робіт.
Згідно до п.2.1. Договору, строк орендних правовідносин встановлюється з моменту фактичної передачі Майна або його частини Орендарю і діє до моменту повернення Орендарем Майна у повному обсязі. Моментом фактичної передачі Майна Сторони будуть розуміти відвантаження Майна або його частини Орендарю з оформленням необхідної товаророзпорядчої документації (накладна або акт прийому- передачі).
Відповідно до п.3.4. Договору, орендна плата щомісяця перераховується Орендарем на поточний рахунок Орендодавця з урахуванням фактичної кількості Майна, що перебуває в орендному користуванні Орендаря, до 10-го числа кожного місяця наступного за поточним місяцем орендних правовідносин.
Строк орендних правовідносин за договором оренди майна № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 р. встановлювався з моменту фактичної передачі майна або його частини орендарю і до моменту повернення орендарем майна у повному обсязі (п. 2.1. договору).
Згідно з п. 3.8., 3.9. договору оренди майна № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 р. встановлено, що щомісяця, протягом строку знаходження майна у тимчасовому платному орендному користуванні у орендаря за цим договором, орендодавець складає та направляє орендарю два примірники підписаного ним акту наданих послуг по оренді майна. Орендар, не пізніше наступного дня з моменту отримання від орендодавця двох примірників акту наданих послуг по оренді майна, зобов`язаний підписати їх, завірити своєю основною печаткою та повернути орендодавцю один примірник акту наданих послуг по оренді майна. У випадку, якщо акт наданих послуг по оренді майна не буде підписано та повернуто орендодавцю у встановлений п. 3.8. даного договору строк, акт наданих послуг вважається підписаним та прийнятим орендарем.
За умовами п. 3.4. договору оренди майна № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 р. встановлено, що орендна плата щомісяця перераховується Орендарем на поточний рахунок Орендодавця з урахуванням фактичної кількості майна, що перебуває в орендному користуванні Орендаря, до 10-го числа кожного місяця, наступного за поточним місяцем орендних правовідносин.
Як сторони домовились у п. 4.1. Договору орендодавець здійснює безпосереднє відвантаження Майна Орендарю зі свого складу, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Орловська, 21А, а Орендар власними силами та за власний рахунок здійснює переміщення Майна у повному обсязі або в певній частині згідно власних виробничих потреб та комерційних цілей на будівельний майданчик, який знаходиться за адресою: Дніпро, вул. Столетова, 11.
Відповідно до п. 4.4. Договору, відвантаження (передача) Майна здійснюється уповноваженому представнику Орендаря Ткачу Віталію Вікторовичу 1985 р.н. Особистість особи, що здійснює отримання Майна від Орендодавця, підтверджується паспортом уповноваженої особи.
Пунктом 4.6. Договору визначено, що документом, що засвідчує факт та обсяг передачі Манна Орендарю, є відповідна накладна або акт прийому-передачі, що підписується представниками обох Сторін та вручається Орендодавцем Орендарю в момент фактичного відвантаження Майна у повному обсязі або в окремій його частині. Перевірка дотримання Орендодавцем умов Договору щодо кількості, асортименту та якості Майна здійснюється Орендарем в момент передачі йому Майна.
Згідно з 10.1. договору оренди майна № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 р. встановлено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 липня 2022 року, але в будь-якому разі до повного виконання взятих на себе зобов`язань.
У п. 10.2. договору оренди майна № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 р. сторони домовились, що у разі, якщо після закінчення строку дії цього Договору, визначеного у п. 10.1., орендодавець продовжить передавати, а орендар приймати майно в тимчасове платне користування (оренду), що буде підтверджуватись відповідними накладною або актом прийому-передачі, цей Договір вважається поновленим на новий строк.
На підтвердження факту передачі майна у користування відповідачу позивач надав копії накладних від 05.07.2022 р., 09.07.2022 р., 11.07.2022 р., 12.08.2022 р., а повернення майна з оренди – копії накладних від 09.07.2022 р., 04.08.2022 р.
Позивачем оформлені та направлені на адресу для підписання через АТ “Укрпошта”. 
- Акт № 05-07ФР здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.07.2022 р. вартість оренди майна (елементів опалубки) за договором оренди майна № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 у липні 2022 року склала 83647,58 грн.
Відповідно до Акту № О8-О8ФР здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.08.2022 р. вартість оренди майна (елементів опалубки) за договором оренди майна № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 у серпні 2022 року склала 43626,94 грн.
- Акт № 06-09ФР здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.09.2022 р. вартість оренди майна (елементів опалубки) за договором оренди майна № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 у вересні 2022 року склала 36028,97 грн.
- Акт № 13-10ФР здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.10.2022 р. вартість оренди майна (елементів опалубки) за договором оренди майна № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 у жовтні 2022 року склала 36028,87 грн.
- Акт № 08-11ФР здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.11.2022 р. вартість оренди майна (елементів опалубки) за договором оренди майна № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 у листопаді 2022 року склала 36028,87 грн.
- Акт № 11-12ФР здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.12.2022 вартість оренди майна (елементів опалубки) за договором оренди майна № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 у грудні 2022 року склала 36028,87 грн.
- Акт № 08-01ФР здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.01.2023 р. вартість оренди майна (елементів опалубки) за договором оренди майна № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 у січні 2023 року склала 21062,47 грн.
Загальна вартість оренди за вищезазначеними актами склала 292452,57 грн.
Факт їх відправки підтверджується накладною АТ “Укрпошта” № 4900003070765 від 15.04.2024 та описом вкладення у поштове відправлення. Зазначений лист був отриманий відповідачем 17.04.2024 про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.
Відповідач у відповіді від 18.04.2024 відмовив у підписанні актів посилаючись на те, що директором не підписувався договір № 04/07/22-ФР оренди майна від 04.07.2022 та відсутні відносини за таким договором.
Позивач зазначив, що ТОВ "ДБК-СКЕЛЯ" зобов`язано було оплатити на поточний рахунок ТОВ “Формрент”:
- до 10.08.2022 р. - орендну плату у розмірі 83647,58 грн. за користування орендованим майном у липні 2022 року (відповідно до акту № 05-07ФР від 31.07.2022 р.);
- до 10.09.2022 р. - орендну плату у розмірі 43626,94 грн. за користування орендованим майном у серпні 2022 року (відповідно до акту № 08-08ФР від 31.08.2022 р.);
- до 10.10.2022 р. - орендну плату у розмірі 36028,97 грн. за користування орендованим майном у вересні 2022 року (відповідно до акту № 06-09ФР від 30.09.2022 р.);
- до 10.11.2022 р. - орендну плату у розмірі 36028,87 грн. за користування орендованим майном у жовтні 2022 року (відповідно до акту № 13-10ФР від 31.10.2022 р.);
- до 10.12.2022 р. - орендну плату у розмірі 36028,87 грн. за користування орендованим майном у листопаді 2022 року (відповідно до акту № 08-11ФР від 30.11.2022 р.);
- до 10.01.2023 р. - орендну плату у розмірі 36028,87 грн. за користування орендованим майном у грудні 2022 року (відповідно до акту № 11-12ФР від 31.12.2022 р.);
- до 10.02.2023 р. - орендну плату у розмірі 21062,47 грн. за користування орендованим майном у січні 2023 року (відповідно до акту № 08-01ФР від 31.01.2023 р.).
Однак, ТОВ "ДБК-СКЕЛЯ" порушило свої зобов`язання зі своєчасної оплати орендної плати:
- орендна плата за користування орендованим майном у липні 2022 року у розмірі 84647,58 грн. оплачена частково на суму 44466,71 грн., борг складає 39180,87 грн.;
- орендна плата за користування орендованим майном у серпні, вересні, жовтні, листопаді, грудні 2022 року, січні 2023 року не оплачена Відповідачем до цього часу.
Заборгованість Відповідача (основний борг) перед ТОВ “Формрент” по оплаті орендної плати за договором оренди майна № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 р. складає 247985,86 грн.
Однак відповідачем зобов`язання по оплаті заборгованості не виконано, що і стало причиною звернення позивача до суду із даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановив таке.
Позивач надав договір оренди майна № 04/07/22-ФР від 04.07.2022, підписаний позивачем. Відповідач заперечив факт його підписання. 
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2024 призначено судову почеркознавчу експертизу. Відповідно до висновку експерта № 2790 від 12.03.2025 встановлено, що підпис від імені Ізюмського С.А. на договорі, додатку № 1 до нього та акті № 08-11ФР виконаний іншою особою. Отже, договір з боку відповідача не підписаний.
Доводи позивача про наступне схвалення правочину відповідачем є безпідставними. Договір та додаток до нього підписані невстановленою особою, у зв`язку з чим сторонами не було погоджено найменування, обсяг і вартість майна. Суд дійшов висновку, що договір оренди № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 є не вчиненим.
Надані позивачем копії накладних не прийняті судом як належні докази, оскільки особа, яка отримувала майно від імені ТОВ «ДБК-Скеля» (Ткач В.В.), не мала підтверджених повноважень. Інших доказів надання йому повноважень, зокрема довіреності чи первинних документів, до матеріалів справи не подано.
У зв`язку з цим суд встановив відсутність належних первинних бухгалтерських документів, що підтверджують перебування майна позивача в оренді у відповідача, та дійшов висновку про недоведеність існування зобов`язання зі сплати орендної плати.
За таких обставин підстави для стягнення основного боргу в сумі 247 985,86 грн відсутні.
У зв`язку з відсутністю основного зобов`язання відсутні також правові підстави для стягнення 3 % річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.
Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Згідно з частиною першої статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Наведеними вище нормами господарського законодавства врегульовано правові підстави виникнення господарських зобов`язань, до яких, зокрема, належить господарський договір.
Відповідно до частини першої статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до частини першої статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1.ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Матеріалами справи встановлено, що позивач надав до матеріалів справи договір № 04/07/22-ФР оренди майна від 04.07.2022 підписаний позивачем. Відповідач заперечує підписання цього договору.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2024 призначено судову почеркознавчу експертизу, на розгляд експерта поставлені наступні питання: 
- чи виконано підпис в договорі оренди майна № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 року на 7 сторінці в середні сторінці графі орендар під надрукованим текстом “Директор Ізюмський С.А.” Ізюмським Сергієм Анатолійовичем або іншою особою?.
- чи виконано підпис в додатку № 1 до договору оренди майна № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 року внизу сторінки в графі орендар над надрукованим текстом “Ізюмський С.А.” Ізюмським Сергієм Анатолійовичем або іншою особою?
- чи виконано підпис в акті здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 08-11ФР від 30.11.2022 року з верху сторінки в графі “Затверджую Директор ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ “ДБК-Скеля”, під надрукованим текстом “Директор Ізюмський С.А.” та знизу сторінки в графі “Від Орендаря” над надрукованим текстом “Директор Ізюмський С.А.” Ізюмським Сергієм Анатолійовичем або іншою особою?.
- чи виконано підпис в наказі № 14 від 04.07.2022 в графі «директор» Ізюмським С.А. або іншою особою? 
Згідно з Висновком експерта № 2790 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи складеного 12.03.2025 за кожним з питань надана відповідь, що підпис від імені Ізюмського С.А. під кожним із досліджених документів виконаний не Ізюмським С.А., а іншою особою.
Колегія суддів вважає, що відсутність справжнього підпису уповноваженої особи означає: відсутність волі юридичної особи; відсутність юридичного факту укладення правочину; відсутність зобов`язального правовідношення.
Відповідно до матеріалів справи, договір оренди майна № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 з боку відповідача не підписано; волевиявлення відповідача як суб`єкта права відсутнє.
Як доречно зазначив суд першої інстанції, доводи позивача, що відповідач своїми подальшими діями схвалив зазначений правочин є безпідставними.
Відповідно до ст. 241 Цивільного кодексу України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.
Виходячи зі змісту зазначеної норми, наступне схвалення правочину можливо виключно у випадку наявності у особи, що вчинила цей правочин певних повноважень, які вона перевищила.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції доречно врахував те, що в даному випадку договір оренди майна № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 та додаток №1 до нього підписано невідомою особою. Як уже зазначалося, відповідно до висновку експерта № 2790 за результатами судової почеркознавчої експертизи, складеного 12.03.2025, встановлено, що підпис від імені Ізюмського С.А. під кожним із досліджених документів виконаний не Ізюмським С.А., а іншою особою.
Отже, сторонами не узгоджено найменування, обсяг та вартість майна, що передається в оренду.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що договір оренди майна № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 є не вчиненим.
Апеляційна теза про «дефект форми правочину» є юридично хибною, оскільки підроблений підпис (підпис від імені директора відповідача виконаний іншою особою) свідчить не про порушення форми, а про відсутність суб`єкта волевиявлення.
Матеріали справи свідчать також і про те, що на підтвердження факту передачі майна у користування відповідачу позивач надав копії накладних від 05.07.2022 р., 09.07.2022 р., 11.07.2022 р., 12.08.2022 р., а повернення майна з оренди – копії накладних від 09.07.2022 р., 04.08.2022 р.
Позивач передав майно на підставі п. 4.4. Договору, згідно з яким, відвантаження (передача) Майна здійснюється уповноваженому представнику Орендаря Ткачу Віталію Вікторовичу 1985 р.н. Особистість особи, що здійснює отримання Майна від Орендодавця, підтверджується паспортом уповноваженої особи.
Суд обгрунтовано не прийняв такі накладні як належний доказ оскільки особа, яка отримала майно в оренду від імені ТОВ «ДБК-Скеля» (Ткач В.В.) не мала повноважень його отримувати. Оскільки, договір з боку відповідача підписаний не встановленою особою, інших доказів надання Ткачу В.В. повноважень на отримання майна в оренду, як то довіреність на отримання матеріальних цінностей або інші, до матеріалів справи не надано.
Відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» саме первинні документи є єдиною правовою підставою для обліку господарських операцій та підтвердження виникнення зобов`язань.
Оцінюючи надані докази, апеляційний суд погоджується з висновком, про те, що належні первинні документи передачі майна в оренду відсутні; особа, яка нібито отримувала майно (Ткач В.В.), не мала підтверджених повноважень; договір, на підставі якого здійснювалась передача, є не вчиненим, а тому не може слугувати джерелом повноважень; довіреності чи інших документів представництва матеріалами справи не підтверджено.
Декларування ПДВ та реєстрація податкових накладних не є доказом реальності господарської операції, оскільки підтверджують виключно податкові наслідки, а не сам факт її здійснення. Реальність господарської операції підтверджується виключно первинними бухгалтерськими документами, оформленими належним чином та підписаними уповноваженими особами сторін.
За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутні належні первинні бухгалтерські документи, які підтверджують реальність господарської операції з оренди майна та перебування майна позивача у користуванні відповідача у спірний період.
Враховуючи наведене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що позивач не довів наявності у відповідача обов`язку зі сплати орендної плати, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для стягнення заявленої суми основного боргу в розмірі 247 985,86 грн.
Відповідно до статей 610, 611 та 625 Цивільного кодексу України правові наслідки у вигляді нарахування інфляційних втрат і трьох відсотків річних настають виключно у разі порушення грошового зобов`язання.
Оскільки судом встановлено відсутність основного грошового зобов`язання, правові підстави для стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 18 848,48 грн та інфляційних втрат у сумі 63 129,77 грн відсутні, у зв`язку з чим вимоги, заявлені на підставі ст. 625 ЦК України, задоволенню не підлягають.
Водночас судова колегія відхиляє доводи скаржника/позивача про те, що наявність в договорі печатки Відповідача свідчить про  безперечний факт укладання спірного договору. Оскільки, апелянт помилково ототожнює відбиток печатки з волевиявленням юридичної особи, не підтверджує повноваження підписанта та не створює правових наслідків, тим більше за наявності встановленого факту її вибуття з володіння відповідача та заяви про кримінальне правопорушення.
До того ж, 19 липня 2017 року, набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо використання печаток юридичними особами та фізичними особами-підприємцями». Цим законом унесено зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Господарського процесуального, Господарського, Цивільного, Цивільного процесуального кодексів, Кодексу адміністративного судочинства та ряду інших нормативно-правових актів.
Так, суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатку, але її використання не є обов`язковим. Відбиток печатки не може бути обов`язковим реквізитом будь-якого документа та наявність або відсутність такого відбитку на документі не створюватиме юридичних наслідків.
Апелянт помилково застосовує доктрину наступного схвалення правочину. У справі має місце фальсифікація особи підписанта, що виключає можливість наступного схвалення правочину як правової конструкції.
Факт перерахування коштів (в сумі 44466,71 грн. з призначенням платежу: «Передплата за оренду за Договором оренди № 04/07/22-ФР від 04.07.2022 р. за 14 календарних діб. У сумі 37055,59 грн., ПДВ - 20% 7411,12 грн.») не є доказом волевиявлення відповідача, оскільки відсутні докази санкціонування такого платежу уповноваженою особою відповідача. Платіж без встановлення суб`єкта волі не створює зобов`язальних правовідносин.
Таким чином, апеляційна скарга не спростовує встановлених судом першої інстанції фактів, не доводить наявності волевиявлення відповідача, не підтверджує існування зобов`язальних правовідносин та ґрунтується на неправильній правовій кваліфікації спірних правовідносин.
З огляду на все вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що доводи скаржника, наведені ним в апеляційній скарзі, свого підтвердження не знайшли, не спростовують мотивів господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, у зв`язку з чим, відхиляються судом апеляційної інстанції, наслідком чого є відсутність підстав для зміни чи скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2025 у справі № 904/2695/24.
Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі положень ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275 - 284 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, - 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРМРЕНТ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2025 у справі № 904/2695/24 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.07.2025 у справі № 904/2695/24 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 27.07.2026.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін