ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
23 липня 2026 року
м.Харків
справа № 643/19393/25
провадження № 22-ц/818/4424/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.,
суддів: Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.
розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Біленка Олександра Олександровича на рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2026 року, постановлене суддею Олійник О.О.
в с т а н о в и в:
У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за Договором кредитної лінії № 00-10023141 від 18.10.2024 року у розмірі 12 050,40 гривень; судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрати на професійну правничу в сумі 7000 гривень.
Рішенням Салтівського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2026 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за Договором кредитної лінії № 00-10023141 від 18.10.2024 в загальному розмірі 10 850,40 гривень, та судовий збір в розмірі 2181,17 гривень. Клопотання представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 гривень.
В апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 адвоката Біленка Олександра Олександровича просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Вирішити питання щодо судових витрат.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вказує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що кошти за договором були отримані відповідачем. В матеріалах справи відсутні належні первинні документи, які повинні бути складені під час надання коштів відповідачу. Отже, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, що на виконання умов договору кредиту позикодавець, кредитор перерахував на банківський, картковий рахунок позичальника кредитні кошти/позику у розмірах зазначених в договорі. У зв`язку із відсутністю доказів надання кредиту/позики у погоджений сторонами спосіб, у відповідача не виникло обов`язку по їх поверненню.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що сума простроченої заборгованості відповідача по тілу кредиту у розмірі 6000 грн та по процентам у розмірі 4850 грн підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надала документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача означених сум грошових коштів.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судовим розглядом встановлено, що 18.10.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії № 00-10023141 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за умовами якого останньому надано в розпорядження кредитні кошти в розмірі 6000 грн. строком на 360 днів зі сплатою стандартної процентної ставки в розмірі 0,94% в день, комісія за надання кредиту становить 1200 грн.
Також, позивачем долучено до матеріалів справи паспорт споживчого кредиту з інформацією про контактні дані Кредитодавця, умови кредитування, орієнтовну реальну річну процентну ставку, загальну вартість кредиту, порядок повернення кредиту, який підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 44734.
Згідно наданого розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за Договором кредитної лінії № 00-10023141 від 18.10.2024 станом на 01.10.2025 складає 14 450,40 грн., з яких: 7200 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 4850,40 грн. прострочена заборгованість по відсоткам; 2400 грн. заборгованість за штрафними санкціями.
Згідно листа ТОВ «ПРОФІТГІД» в рамках договору про наданя фінансових послуг з переказу коштів, на картковий рахунок № НОМЕР_1 здійснено переказ коштів у сумі 6000,00 грн 18.10.2024 року об 18:28:48 транзакція №126831053 (а.с.28-29).
16.04.2025 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу № 16042025-МК/ЮнітКапітал, згідно з умовами якого до останнього перейшли права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах Боржників.
Згідно витягу з Реєстру Боржників за кредитними договорами, укладеними між Боржниками та ТОВ «Макс Кредит» до Договору факторингу № 16042025-МК/ЮнітКапітал від 16 квітня 2025 року, від ТОВ «Макс Кредит» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги з боржника ОСОБА_1 за Договором кредитної лінії № 00-10023141 від 18.10.2024.
На виконання ухвали суду від АТ «ПУМБ» надійшла відповідь, з якої убачається, що на ім`я відповідача ОСОБА_1 окрім іншого, була випущена банківська платіжна картка № НОМЕР_1 до рахунку НОМЕР_3 у гривні. В Банку за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) закріплений фінансовий номер телефону НОМЕР_5 , на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операції за платіжною картою № НОМЕР_1. В анкеті ОСОБА_1 вказано номер телефону НОМЕР_5 . В результаті аналізу операцій, здійснених по карті НОМЕР_1 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_1 за період з 18.10.2024 по 23.10.2024 була виявлена операція по надходженню коштів в сумі 6000 гривень через сервіс іншого банку.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст.1048та ч. 1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
За змістом ч.1ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VIII визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Договір підписано в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідача № 33046, відправленим 18 жовтня 2024 року о 18:28:29, введеним 18 жовтня 2024 року о 18:28:42. Він містить податковий номер відповідача, його адресу, електронну адресу та номер мобільного телефону. 
Факт перерахування грошових коштів на рахунок відповідача підтверджується даними з відповіді АТ «ПУМБ», з якої убачається, що на ім`я відповідача ОСОБА_1 окрім іншого, була випущена банківська платіжна картка № НОМЕР_1 до рахунку НОМЕР_3 у гривні. В Банку за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) закріплений фінансовий номер телефону НОМЕР_5 , на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операції за платіжною картою № НОМЕР_1. В анкеті ОСОБА_1 вказано номер телефону НОМЕР_5 . В результаті аналізу операцій, здійснених по карті НОМЕР_1 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_1 за період з 18.10.2024 по 23.10.2024 була виявлена операція по надходженню коштів в сумі 6000 гривень через сервіс іншого банку.
Таким чином позивачем доведено факт надання кредитних коштів саме відповідачу.
Доводи апеляційної скарги про ненадання доказів, що кошти були отриманні відповідачкою, спростовується матеріалами справи.
За даними виписки за карткою № НОМЕР_1 , 18.10.2024 на вказану карту надійшов переказ коштів у розмірі 6000,00 гривень. 
Частиною 3статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оскільки позивачем доведено належність карткового рахунку, на який здійснено переказ саме ОСОБА_1 , то суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Доказів того, що персональні дані відповідача (паспортні дані, РНОКПП тощо) були використані кредитором чи іншими особами для укладення кредитного договору від її імені, відповідачем не надані. До правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій позичальник не зверталася.
Доказів, ненадходження грошових коштів на зазначений у кредитному договорі картковий рахунок матеріали справи не містять.
За змістом ч.1ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Доводи апеляційної скарги про те, що заборгованість за кредитним договором відсутня спростовується матеріалами справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог закону.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Біленка Олександра Олександровича - залишити без задоволення.
Рішення Салтівського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий :      О.В. Маміна
Судді:         Ю.М. Мальований
В.Б. Яцина