П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 420/19732/25

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Кравченка К.В. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року (суддя Марин П.П., м. Одеса, повний текст рішення складений 18.11.2025) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

20.06.2025 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Одеській області, в якому позивачка просила суд:
- визнати протиправними дії Головного управління щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за віком виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.01.1981 по 31.12.1985 роки з коефіцієнтом заробітку 1,46144, який було розраховано станом на дату призначення пенсії за віком 07.06.2000;
- зобов`язати Головне управління здійснити ОСОБА_1 з 16.04.2025 перерахунок та виплату пенсії за віком з коефіцієнтом заробітку виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.01.1981 по 31.12.1985.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
На обґрунтування скарги апелянт, посилаючись на усталену практику Верховного Суду про те, що при перерахунку пенсії на підставі ч. 4 ст. 42 Закону №1058-ІV показник середньої заробітної плати залишається незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, наполягає на правомірності відмови позивачці в перерахунку пенсії за віком виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.01.1981 по 31.12.1985 з коефіцієнтом заробітку 1,46144, який було розраховано станом на дату призначення пенсії 07.06.2000.
На думку апелянта, завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому рішення суду про зобов`язання ГУПФУ здійснити ОСОБА_1 з 16.04.2025 перерахунок та виплату пенсії за віком з коефіцієнтом заробітку виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.01.1981 по 31.12.1985, є формою втручання у повноваження.
Також апелянт вважає, що стягнення судом з бюджетних асигнувань Головного управління на користь позивачки судових витрат по сплаті судового збору суперечить нормам чинного законодавства.

Позивачка надіслала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та з 07.06.2000 отримує пенсію за віком на пільгових умовах (Список №1), обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням заробітку, обчисленого за період з 01.01.1981 по 31.12.1985, та індивідуального коефіцієнту 1,46144 відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 12.03.2025 №1500-0308-8/59611.
Після призначення пенсії позивачка продовжувала працювати.
Згідно інформації з форми РС-право від 10.03.2025, пенсію позивачці було обчислено виходячи зі страхового стажу 44 роки 18 днів з урахуванням заробітку, обчисленого за період з 01.01.1981 по 31.12.1985 та коефіцієнту заробітку 1,08907.
16.04.2025 представник ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою, у якій просив здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком позивачки виходячи із заробітної плати за період роботи 01.01.1981 по 31.12.1985 та з розрахунку коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 1,46144.
01.05.2025 Головним управлінням надано лист №12576-1170/А-02/8-1500/25, в якому зазначено, що:
"...Порядок визначення заробітної плати для обчислення пенсії врегульовано статтею 40 Закону, згідно з якою для обчислення пенсії враховується заробітна плата за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням особи, може враховуватися заробітна плата за будь-які 60 місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами. 
За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.
ОСОБА_1 з 07.06.2000 отримує пенсію за віком на пільгових умовах за СП №1, обчислену як непрацюючій особі при страховому стажі 44 роки (враховано по 22.11.2021), середньомісячній заробітній платі 9707,78 грн (коефіцієнт заробітної плати 1,08907), визначеній за періоди з 01.01.1981 по 31.12.1985 згідно довідки про заробітну плату та з 01.07.2000 по 31.10.2008 за даними персоніфікованого обліку, та її розмір з 01.03.2025 становить 5138,06 грн.
Розрахунок середньої заробітної плати ОСОБА_1 проведено за нормами статті 40 Закону та для перерахунку пенсії підстав не має."
Не погоджуючись з діями Головного управління, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка має право на перерахунок пенсії на підставі ч.4 ст.42 Закону №1058-IV виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.01.1981 по 31.12.1985 з коефіцієнтом заробітку 1,46144, який було розраховано станом на дату призначення пенсії за віком 07.06.2000.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступного.
Так, згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі – Закон №1058-ІV).
Статтею 1 цього Закону визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
При цьому, відповідно до статті 27 Закону №1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П= Зп х Кс, де:
П - розмір пенсії;
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи,
Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи.
Згідно ч.2 ст.40 Закону №1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn);
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
У разі відсутності на день призначення пенсії даних про середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за попередній рік для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяці попереднього року з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачені страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.
Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою: Кз = Зв : Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.
Сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), визначається за формулою: Зв = З + Зд, де: Зв сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зд - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, розрахована виходячи із передбаченої частини третьої статті 24 цього Закону доплати, за місяць, за який визначається коефіцієнт заробітної плати (доходу), і яка визначається за формулою: Зд=Д/Тх-100%, де Д - сума доплати, здійснена відповідно до частини третьої статті 24 цього Закону; Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці.
Відповідно до частини четвертої статті 42 Закону №1058-ІV у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.
За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.
Аналіз вказаних норм законодавства свідчить, що перерахунок пенсії позивачки у зв`язку з продовженням роботи після призначення їй пенсії за віком, може бути здійснене:
- виходячи із страхового стажу, здобутого після призначення пенсії та з урахуванням заробітної плати (доходу), з якого така пенсія обчислювалась;
- виходячи із страхового стажу, здобутого після призначення пенсії та з урахуванням усієї заробітної плати за період з липня 2000 року, зокрема й тієї, яка виплачена після призначення пенсії.
У свою чергу, у зв`язку з цим, згідно з положеннями частини четвертої статті 42 Закону №1058-IV позивачка має право на перерахунок пенсії, у зв`язку із збільшенням страхового стажу. При цьому, як свідчать матеріали справи, після призначення пенсії, вона працювала з меншим заробітком, ніж той, з якого було визначено розмір її пенсії, а тому, не виявляла бажання здійснювати перерахунок з пенсії із додаванням як стажу, так і заробітної плати.
Всупереч положенням частини четвертої статті 42 Закону №1058-IV відповідач перерахував пенсію позивачки із додаванням стажу та із зменшенням коефіцієнту заробітної плати із 1,46144 до 1,08907.
Разом з тим, як відображено у постанові Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №160/1052/19 (провадження №К/9901/33650/19), зміст статті 42 Закону №1058-IV свідчить про те, що пенсіонеру, при здійсненні перерахунку пенсії на підставі наведених положень Закону №1058-ІV, надано право обирати заробітну плату (дохід), зокрема, той з якого була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону.
Чинне законодавства не наділяє орган Пенсійного фонду України правом самостійно змінювати періоди страхового стажу, за які взято заробітну плату для обчислення розміру пенсії при її призначенні або останньому перерахунку.
Проаналізувавши встановлені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно до статті 42 Закону №1058-ІV при перерахунку пенсії відповідач повинен був брати до уваги заробітну плату (коефіцієнт), з якої була призначена пенсія, оскільки саме цей період є найбільш вигідним для обрахунку пенсії, у такому разі застосовується показник індивідуального коефіцієнту заробітної плати (доходу) застрахованої особи 1,46144.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 18.03.2025 у справі №160/16191/24, в якій розглядалось питання визначення коефіцієнта заробітної плати для перерахунку пенсії особі, яка після призначення пенсії продовжила працювати.
У згаданій справі Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство не наділяє орган Пенсійного фонду України правом самостійно змінювати періоди страхового стажу, за які взято заробітну плату для обчислення розміру пенсії при її призначенні або останньому перерахунку.
В подальшому такі висновки підтримано Верховним Судом у постанові від 12 листопада 2025 року (справа №160/25181/24).
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а не у постановах судів апеляційних інстанції.
Застосовуючи вищезазначені висновки та правові норми до правовідносин, що виникли у цій справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у позивачки права на перерахунок пенсії за віком відповідно до статті 42 Закону № 1058-ІV, виходячи із заробітної плати за період роботи з 01.01.1981 по 31.12.1985, з урахуванням коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи 1,46144, який було розраховано станом на дату призначення пенсії 07.06.2000.
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про втручання суду в дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду, оскільки обраний спосіб захисту порушеного права позивачки відповідає загальному правому підходу до визначення дискреційних повноважень, сформульованому, зокрема, у постанові Верховного Суду від 07.03.2023 у справі №200/17742/21.
Так, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Щодо доводів апелянта про безпідставне стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат по справі суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, оскільки позовні вимоги задоволено, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати, понесені позивачем.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та повно з`ясував усі обставини справи та прийняв рішення, яке ґрунтується на належній юридичній оцінці встановлених обставин справи із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. 
Порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи чи є обов`язковою підставою для скасування судового рішення не встановлено.
З огляду на що підстави для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції відсутні.
Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відтак, апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2025 року – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно у випадках, передбачених частиною четвертою та пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя К.В.Кравченко

Суддя Ю.В.Осіпов