Справа № 199/15145/25
(2/199/1500/26) 

РІШЕННЯ
Іменем України

01.07.2026 

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Спаї В.В.,
секретар судового засіданні Воробйов О.С., 

за участі представники позивача адвоката Макєєва О.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку загального позовного провадження (заочний розгляд справи) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Добропільської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, 

ВСТАНОВИВ: 
Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, уточнив коло учасників справи шляхом подання відповідної заяви 06.03.2026 р., в її обґрунтування посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ( ОСОБА_3 ), місце проживання якого було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті якого відкрилася спадщина на наступне нерухоме майно, яке складається з будинку, розташованого за вищевказаною адресою загальною площею 31,8 кв.м, житловою площею 18,1 кв.м з надвірними побудовами та спорудами, а саме А-1 житловий будинок, а-1 тамбур, Б-1 літня кухня, пг-1 погріб, Ж-1 сарай, Г-1 сарай, Е-1 баня, е-1 тамбур, З-1 гараж, Д-1 сарай, І водопровід, В-1 уборна, К-1 накриття, №1 паркан, №2 ворота, № 3 паркан, І замощення, а також на рухоме майно - автомобіль ГАЗ 21, 1963 р.в., р/н НОМЕР_1 .
Позивач звернулася до приватного нотаріуса Покровського нотаріального округу Молодняк Л.П., яка виконує обов`язки приватного нотаріуса Клепанової ОА., з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно померлого ОСОБА_3 в межах спадкової справи №144/2025 р., та просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом в цілому без урахування частки у спадковому майні, на яку має право мати спадкодавця – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка згідно довідки №02/16-18/310 від 02.07.2025, наданої відділом реєстрації Добропільської міської ради Донецької області, разом із спадкодавцем станом на день відкриття спадщини проживали та були зареєстровані, дружина спадкодавця – ОСОБА_1 , та мати спадкодавця ОСОБА_2 . 
Постановами нотаріуса від 29.09.2025 р. № 128/02-31 та від 24.02.2026 р. № 1/02-14 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва права на спадщину за законом в цілому на автомобіль та будинок і рекомендовано спадкоємцю звернутись до суду, тому що вчинення такої нотаріальної дії суперечить законодавству України, і у нотаріуса відсутня можливість зробите це в безспірному порядку. 
Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав повністю.
В окремо поданій суду заяві 01.07.2026 р. просив суд про розгляд справи у його відсутності, просив суд повністю задовольнити позов.
Су ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 280 ЦПК України). 
Процесуальні дії у справі:
-ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 01.12.2025 р. позовну заяву залишено без руху;
-ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 16.12.2025 р. відкрито провадження у цивільній справі;
-ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 13.04.2026 р. за клопотанням представника позивача витребувані докази;
-ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 05.05.2026 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. 

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76 – 80 ЦПК України, встановлено, що позивач є дружиною ОСОБА_3 , про що суду надано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2 . 
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видано Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) серії НОМЕР_3 . 
ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 .
ОСОБА_3 був власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , з надвірними побудовам та спорудами, пор що суду надано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, сформований Добропільським бюро технічної інвентаризації, та автомобіля ГАЗ 21 р/н НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. 
Місце проживання позивача та ОСОБА_2 зареєстровано за зазначеною вище адресою, що підтверджується відповіддю на запит приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області О.Клепанової з відділу реєстрації Добропільскої міської ради Донецької області від 02.07.2025 р. 
На підставі довідки, виданої за місцем проживання ОСОБА_2 , судом встановлено, що вона проживає у АДРЕСА_3 , з 10.10.2020 р. 
На підставі матеріалів спадкової справи №144/2025, яка заведена після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Донецької області О.Клепановою, судом встановлено, що позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , звернувшись 02.07.2025 р. з заявою про прийняття спадщини за законом.
Заповіту ОСОБА_3 не залишив. 
Постановами нотаріуса, зазначеного вище, від 29.09.2025 р. №128/02-31 та від 24.02.2026 р. №1/02-14 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в цілому на автомобіль та будинок і рекомендовано спадкоємцю звернутись до суду з посиланням на те, що вчинення такої нотаріальної дії суперечить законодавству України, і у нотаріуса відсутня можливість зробите це в безспірному порядку. 
Правовідносини між учасниками справи виникли з захисту майнових прав позивача, як спадкоємця за законом першої черги. 
Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов наступного висновку. 
Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. 
Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Строки для прийняття спадщини визначені у ст. 1270 ЦК України: для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Тобто, будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.
Подібні висновки щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду: від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19 (провадження № 61-6290св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19 (провадження № 61-3620св21).
Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.
Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).
Згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи.
Отже, оскільки судом встановлено, що фактичне місце проживання ОСОБА_2 на час смерті ОСОБА_3 не збігається з її зареєстрованим місцем проживання, та вона не подала заяву про прийняття спадщини, спадкоємцем майна померлого ОСОБА_3 є лише його дружина (позивач). 
За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).
Відповідно до статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом.
Вимоги щодо доказів визначені у ст.ст. 76 – 80 ЦПК України. 
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, наданих позивачем, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд погоджується зі слушністю доводів позивача щодо наявності права на спадщину після померлого чоловіка ( ОСОБА_3 ), тому поновлює право, за захистом якого позивач звернулася до суду, в обраний позивачем спосіб. 

Водночас, задовольняючи позов частково, суд керується наступним. 
Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч. 1 ст. 48 ЦПК України). 
Відповідно до частин першої та другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Тлумачення статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.
Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Пред`являючи даний позов, позивач визначився з колом відповідачів, зазначив останніми ОСОБА_2 та Добропільську міську військову адміністрацію Покровського району Донецької області.
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.
Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем, як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Як встановлено судом, ОСОБА_2 не прийняла спадщину, оскільки не вчинила дії з її прийняття (ч. 1 ст. 1269 ЦК України), та не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Отже, ОСОБА_2 не є особою, яка оспорює чи не визнає майнові права позивача, тому є неналежним відповідачем, у зв`язку з чим суд відмовляє в задоволенні вимоги до неї. 
Оскільки відповідачем у такому випадку має виступати територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, враховуючи, що виконання повноважень органів місцевого самоврядування в районі відсічі збройної агресії Російської Федерації покладено на військово-цивільні адміністрації, тому саме Добропільська міська військова адміністрація Покровського району Донецької області є належним відповідачем в даній справі. 

Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як встановлено судом, при зверненні до суду позивач сплатила судових збір, тому, враховуючи, що суд задовольняє позов з пред`явлених вимог про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування на нерухоме та рухоме майно, документально підтверджені судові витрати, судовий збір, підлягають стягненню на користь позивача Добропільської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області.
Керуючись ч. 1 та ч. 3 ст. 13, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 19, ст.ст. 23, 89, ст.ст. 76 – 80, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 258, ст.ст. 264 - 265, 273, 280-282 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та до Добропільської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити частково. 
Визнати за ОСОБА_1 , громадянкою України, ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_5 ,  АДРЕСА_1 ) в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:
-житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 31,8 кв.м, житловою площею 18,1 кв.м з надвірними побудовами та спорудами, а саме А-1 житловий будинок, а-1 тамбур, Б-1 літня кухня, пг-1 погріб, Ж-1 сарай, Г-1 сарай, Е-1 баня, е-1 тамбур, З-1 гараж, Д-1 сарай, І водопровід, В-1 уборна, К-1 накриття, №1 паркан, №2 ворота, № 3 паркан, І замощення; 
-автомобіль ГАЗ 21, 1963 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_6 , зеленого кольору.

Відмовити в частині вимог позову до ОСОБА_2 . 

Стягнути з Добропільської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області (ЄДРПОУ 32897190, Донецька область, м. Добропілля, вул. Травнева буд. 83) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_5 ,  АДРЕСА_1 ) судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1 240 (одна тисяча двісті сорок) грн. 68 коп. 

Дата складення повного судового рішення 13.07.2026 р. 

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї