Справа № 694/1794/26 
провадження № 2/694/1517/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.08.2026 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Смовж О.Ю., 
за участю секретаря судового засідання Тимошенко Н.В.,
розглянувши в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про розірвання шлюбу, 

встановив:
До Звенигородського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява, у якій позивач просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 12.08.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис 1718.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що 12.08.2014 ОСОБА_3  зареєструвала шлюб із відповідачем ОСОБА_2 Прізвище після реєстрації шлюбу змінилося на ОСОБА_4 . Від шлюбу сторони мають малолітню дитину – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя не склалося, оскільки мають різні характери, погляди на сімейне життя, поступово втратили почуття любові та поваги один до одного. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На примирення не згідна, просить розірвати шлюб. 
Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Смовж О.Ю. від 25.06.2026 прийнято до провадження цивільну справу. Розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач ОСОБА_1 та її представник – адвокат Горстка Я.В. в судове засідання не з`явилися. Звернулися до суду із заявою про розгляд справи без їхньої участі. Позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Позивач на примирення не згідна, щодо заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2   в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.
Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов слід задовольнити.
Під час розгляду встановлено, що ОСОБА_3  та ОСОБА_2 , зареєстрували шлюб 12.08.2014, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис 1718, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_1 від 12.08.2014. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінилося на « ОСОБА_4 ».
Позивач на примирення не згідна, вважає подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливим.
Згідно зі ст. 51 Конституції України, та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно із ч.ч.2,3 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106, 107 СК (2947-14). При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору.
Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК України; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК.
Відповідно до п.3. ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Розірвання шлюбу відбувається за позовом одного з подружжя відповідно до ст.110 СК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Відповідно до положень ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Судом з`ясовано, що немає згоди позивача на продовження шлюбу.
При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які в сторін відсутні.
Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б спільним інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відтак, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 331 грн. 20 коп.
На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. 24, 56, 105, 110-113, ч.2 ст. 114 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 263-265, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд

вирішив:
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про розірвання шлюбу, задовольнити.
Розірвати шлюб між  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12.08.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис 1718. 
Шлюб припиняється у день набрання законної сили даним рішенням суду.
Стянути з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 331,20 грн. 
Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач:  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_3 ).
Відповідач:  ОСОБА_2  ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Суддя     О.Ю. Смовж