Справа № 157/580/26
Провадження № 2/157/501/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2026 року | місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області
у складі головуючого – судді Ходачинського Р.О.,
за участю секретаря судового засідання Кисляка Я.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,
встановив:
До Камінь-Каширського районного суду Волинської області надійшла позовна заява ТОВ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 , у якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 397080 від 01.01.2020 у розмірі 14608,80 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 01.01.2020 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідач уклали договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 397080 в електронній формі, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти в розмірі 3600 грн, а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору.
16.11.2020 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № ККЛУ-16112020, згідно з яким «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 397080 від 01.01.2020.
Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем становить 14608 грн 80 коп., а саме: заборгованість за тілом кредиту – 3600 грн; заборгованість за процентами – 9925 грн 20 коп. та заборгованість за штрафом – 1083 грн 60 коп. Відповідачу було направлено досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості.
Ухвалою судді від 01.04.2026 заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
У поданому до суду 18.05.2026 відзиві відповідач зазначив, що не погоджується з позовними вимогами та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню. Позивач звернувся до суду 27.03.2026 з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором № 397080 від 01.01.2020, строк дії якого закінчився 02.03.2020. Після укладення кредитного договору ним не здійснювались платежі, не підписувались додаткові угоди, не визнавався борг перед первісним кредитором чи позивачем. Просить застосувати строк позовної давності, відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У разі часткового задоволення позову - зменшити розмір штрафних санкцій та витрат на професійну правничу допомогу як явно завищених та неспівмірних.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача. Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, у поданих відзиві та додаткових поясненнях просив справу розглянути за його відсутності, врахувати викладені у відзиві заперечення.

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Щодо укладення кредитного договору:
Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що 01 січня 2020 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір № 397080 про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, який підписаний відповідачем електронним підписом Т501, що вбачається з довідки про ідентифікацію (а.с. 12), тобто у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 7 – 10).
Відповідно до пунктів 1.1 – 1.3.3 1.1 товариство надає клієнту грошові кошти в розмірі 3600 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позика видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Сторони погодили наступну процентну ставку за користування позикою: акційна процентна ставка становить 0,01 процентів від суми позики за кожен день користування позикою (3,65 процентів річних) у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.2 цього Договору; стандартна процента ставка складає 1,90% від суми позики за кожний день користування позикою (693,50 процентів річних). У випадку прострочення клієнтом виконання зобов`язань за договором чи неможливості виконання зобов`язань у повному обсязі, застосовується стандартна процентна ставка відповідно до п. 3.4, 3.5 цього Договору.
Згідно з п. 1.6 Договору позика надається шляхом перерахування товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, вказаний клієнтом. 
Відповідно до п. 4.4, 4.5 договору у випадку прострочення повернення суми позики за користування позикою Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству неустойку в вигляді пені у розмірі 1,1% від суми позики, що становить «39,60» грн за кожен день прострочення. Штрафні санкції за Договором нараховуються з першого дня порушення Клієнтом умов Договору. Сума нарахованих штрафних санкцій за Договором не може перевищувати 50% від суми загальної вартості позики (кредиту), що складається із загального розміру виданої позики (кредиту) та загальних витрат за цим Договором, та становить: 2826.00 грн.
Сторонами також підписано електронним підписом додаток №1 до договору про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту № 397080 від 01.01.2020 (а.с. 10 зворот).
Крім цього, між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 31 січня 2020 року підписано додатковий договір 546665 до договору № 397080 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту від 01.01.2020 (а.с. 11), згідно з п. 1.1 якого сторони домовились подовжити строк користування позикою на строк, що дорівнює установленому пунктом 1.2. договору строку користування позикою, встановити нову дату повернення позики та сплати нарахованих процентів не пізніше 02.03.2020. Також сторони погодили наступну процентну ставку за користування позикою: процентна ставка становить 1,60% процентів від суми позики за кожен день користування позикою (584,00 процентів річних) у межах строку повернення позики, зазначеного в пункті 1.2 цього Договору. Цей договір також підписано відповідачем електронним підписом Т501.
На виконання умов договору № 397080 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту від 01.01.2020 ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» 01.01.2020 було здійснено переказ коштів в сумі 3600 грн на платіжну картку НОМЕР_1 , що підтверджується повідомленням № 1-0701 від 07.01.2026 (а.с. 13), інформацією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 10.04.2026 № 20.1.0.0.0/7-260403/100634-БТ (а.с. 52-53), від 10.06.2026 № 20.1.0.0.0/7-260604/133326-БТ (а.с. 68) та випискою за договором № б/н за період з 01.01.2020-03.01.2020 (а.с. 69), які надійшли до суду на виконання ухвал Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 01.04.2026 та від 03.06.2026 про витребування доказів.
Суд вважає доведеним факт укладення між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 01.01.2020 договору № 397080 про надання коштів у позику, також 31.01.2020 додаткового договору, та виконання кредитодавцем свого зобов`язання щодо надання кредиту в розмірі 3600 грн.

Щодо нарахованих відсотків та штрафних санкцій:
У наданому розрахунку заборгованості за договором № 397080 від 01.01.2020 про надання коштів на умовах фінансового кредиту зазначається, що за період з 01.01.2020 до 31.05.2020 боржник має заборгованість перед ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» у розмірі 14608,80 грн, а саме: за тілом кредиту - 3600 грн, нараховані відсотки – 9925,20 грн та 1083,6 грн штрафна санкції (а.с. 13-16).
Згідно з актуальним висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/4518/16, викладеним у постанові від 05.04.2023 у пункті 128, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»).
Додатковим договором до кредитного договору продовжено строк користування позикою та встановлено повернення – не пізніше 02.03.2020. Нарахування відсотків за кредитним договором після 02.03.2026 є мірою відповідальності, що здійснюється на підставі норм ст. 625 ЦК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Пунктами п. 4.4, 4.5 договору № 397080 від 01.01.2020 про надання коштів на умовах фінансового кредиту передбачено, що у випадку прострочення повернення суми позики за користування позикою Клієнт зобов`язаний сплатити Товариству неустойку в вигляді пені у розмірі 1,1% від суми позики, що становить «39,60» грн за кожен день прострочення. Штрафні санкції за Договором нараховуються з першого дня порушення Клієнтом умов Договору. Сума нарахованих штрафних санкцій за Договором не може перевищувати 50% від суми загальної вартості позики (кредиту), що складається із загального розміру виданої позики (кредиту) та загальних витрат за цим Договором, та становить: 2826.00 грн.
Отже, сторони погодили розмір штрафних санкцій у розмірі 1,1 %, які нараховуються згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, після дати повернення позики, визначеної у п. 1.2 Додаткового договору - 02.03.2020. Суд вважає нарахування ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відсотків за період з 03.03.2020 до 31.05.2020, а також інших штрафних санкцій такими, що суперечать умовам Договору, тому відхиляє розрахунок у цій частині.
Разом з тим, беручи до уваги вищезазначені умови договору, якими передбачено стягнення штрафних санкцій у розмірі, що не може перевищувати 50% від суми загальної вартості позики (кредиту), суд вважає обґрунтованим нарахування первинним кредитором відсотків після 02.03.2020, як стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 2826 грн.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).
Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
16.11.2020 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (Клієнт) та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (Фактор) було укладено Договір факторингу № ККЛУ-16112020 (а.с. 23 зворот - 27).
Згідно з п. 1.1. договору факторингу, фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна договору) за плату, а Клієнт відступає Факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами (Портфель Заборгованості).
Згідно з п. 2 договору факторингу під правом вимоги розуміється право грошової вимоги Клієнта до Боржників, строк платежу за якою настав (наявна вимога) та право грошової вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) щодо погашення заборгованості, яка виникла та виникне на підставі укладених Боржниками Кредитних договорів та підтверджується документацією.
Відповідно до пунктів 6.1 – 6.2.4 договору факторингу у відповідності до умов цього Договору Клієнт передає (відступає) Фактору Права вимоги до Боржників, які виникли у Клієнта внаслідок невиконання Боржниками умов Кредитних договорів, та які входять до Портфелю Заборгованості. Загальний розмір Портфеля Заборгованості Боржників, Права вимоги до яких відступаються, складає 52 805 723,36 грн станом на дату підписання Сторонами цього Договору. Оформлення відступлення Права Вимоги відбувається в наступному порядку. За цим Договором Клієнт передає, а Фактор приймає Права Вимоги в розмірі Портфеля Заборгованості. Для підтвердження дійсності Прав Вимоги, що відступаються, Клієнт надає Фактору Документацію в порядку, передбаченому цим Договором. Відступлення Права Вимоги за цим Договором здійснюється без згоди Боржників.
Згідно з п. 7.1 зазначеного договору Фактор сплачує Клієнту плату (ціна продажу) в розмірі, що станом на дату підписання Сторонами цього Договору складає 502 890 грн без ПДВ. Фактор здійснює оплату Клієнту суми, що вказана в п. 7.1 цього Договору, на вказаний у реквізитах до цього Договору рахунок, протягом 2 робочих днів з дати підписання Сторонами цього Договору.
Відповідно до п. 8.1.2. договору факторингу факт здійснення між Сторонами приймання-передачі Документації підтверджується відповідним Актом приймання-передачі (Додаток № 4 до цього Договору), підписаним особами, що мають повноваження на здійснення цих дій від кожної зі Сторін.
Витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу № ККЛУ-16112020 від 16.11.2020 року (а.с. 27 зворот), актом приймання-передачі Реєстру Боржників від 16.11.2020 до Договору факторингу № ККЛУ-16112020 від 16.11.2020 (а.с. 28), платіжною інструкцією № 20164 від 18.11.2020 (а.с. 28 зворот), ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» підтверджується набуття права грошової вимоги до відповідача в сумі 14608,80 грн, з яких: 3600 грн тіло кредиту; 9925,20 грн – проценти за користування кредитом; 1083,60 грн - штрафні санкції. 
Суд погоджується, що перехід права вимоги позивача ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до відповідача ОСОБА_1 за договором № 397080 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту від 01.01.2020 відбувся у встановленому законодавством порядку. Однак враховуючи, що розмір заборгованості відповідача за договором становить 8154 грн, що встановлено судом, ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло право вимоги до відповідача саме у такому розмірі.
Позивачем на адресу відповідача за вихідним номером 20227399 від 10.03.2026 було надіслано досудову вимогу, де повідомлено про відступлення прав вимоги за договором № 397080 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту від 01.01.2020 новому кредитору – ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», а також про необхідність сплатити заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 14608,80 грн (а.с. 29), однак на цей час борг не сплачений.

Щодо строку позовної давності:
Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» запроваджено з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України карантин. У подальшому карантин було неодноразово продовжено, востаннє постановою Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 до 30 червня 2023 року. Верховною Радою України 30.03.2020 було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX, відповідно до якого прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 12. Зазначений закон набрав чинності 02.04.2020. 
Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Запровадження на всій території карантину є безумовною правовою підставою для продовження строків, визначених ст. 257 ЦК України.
Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2025 № 4434-IX, який 04.09.2025 набув чинності, 
Пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено.
Згідно з цими нормами законодавства України перебіг строку позовної давності у період з 02.04.2020 року по 04.09.2025 року був зупинений, тому підстав для застосування строку позовної давності судом не встановлено.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Оскільки сума заборгованості відповідача по договору № 397080 про надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту від 01.01.2020 підтверджена належно проведеним розрахунком, здійсненим на підставі умов договору, а відповідач не надав власного обґрунтованого розрахунку, тому саме такий її розмір необхідно стягнути на корить позивача.

Щодо розподілу судових витрат:
Позивач ТОВ Фінансова компанія «КРЕДИТ КАПІТАЛ» у позовній заяві просить суд стягнути на свою користь судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позов задоволено на 55,82 % (8154 х 100 : 14608,8), з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 1486,15 грн (2662,40 грн х 55,82%).

Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до пунктів 1 та 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження надання правової допомоги позивач надав копії виписок з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 29 зворот – 30, 30 зворот - 31), договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року (а.с. 31 зворот), акту № 894 наданих послуг (правової (правничої) допомоги від 09.03.2026 (а.с. 32), детального опису від 09.03.2026 надання послуг до акту № 894 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 (а.с. 32 зворот), ордера на надання правничої допомоги серії ВС № 1381377 від 02.07.2025 (а.с. 33), довіреності від 14.07.2024 (а.с. 33 зворот), згідно з якими вартість послуг з надання правничої допомоги становить 8000 гривень.
Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідачки, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15.
При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною.
За таких обставин суд вважає, що позивачем витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 8000 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розумної необхідності судових витрат. Враховуючи складність справи та виконані роботи, суд вважає розмір у сумі 5000 грн співмірним розміром витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 2791 грн (5000 грн х 55,82%).
Керуючись ст. 81, 89, 133, 137, 141, 263-265 ЦПК України, ст. 526, 610, 625, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України, суд
вирішив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 397080 від 01.01.2020 у розмірі 8154 (вісім тисяч сто п`ятдесят чотири) гривні.
Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» 1486 (одну тисячу чотириста вісімдесят шість) гривень 15 коп. судового збору та 2791 (дві тисячі сімсот дев`яносто одну) гривню витрат за надання професійної правничої допомоги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», 79029, Львівська обл., м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, код ЄДРПОУ 35234236.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . 

Повний текст рішення суду складений 03.08.2026. 

Суддя | | Роман ХОДАЧИНСЬКИЙ