Справа № 185/13004/25
Провадження № 2/539/2022/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2026 року Лубенський міськрайонний суд Полтавської області 

у складі: головуючого судді – Бєссонової Т.Д.,
за участю секретаря– Джадан І.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Лубни цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулось до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що 26.04.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №4675192, відповідно якого відповідачу надано кредит в сумі 16700,00 гривень.
ТОВ «МІЛОАН» виконав взяті на себе зобов`язання, надавши відповідачу кредит шляхом перерахування коштів, тоді як відповідач порушив умови договору та не повернув кредит. 
10.08.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір відступлення прав вимоги №06Т, за яким до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №4675192.
Згідно Договору відступлення сума боргу перед новим кредитором є обгрунтованою та документально підтвердженою, становить 74732,50 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту – 16700,00 грн.; заборгованість за відсотками – 56362,50 грн.; заборгованість за комісійними винагородами – 1670,00 грн.
Таким чином ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» в сумі 74732,50 грн., яку позивач прохає суд стягнути із відповідача, а також прохає стягнути з відповідача понесені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.
На адресу суду 06.07.2026 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив, згідно якого вона прохає відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Вказує, що в матеріалах справи відсутні відомості про ідентифікатор, за допомогою якого, як стверджує позивач, підписано паспорт споживчого кредиту та графік платежів до договору про споживчий кредит. Крім того, він не погоджується зі стягненням з неї комісії, оскільки банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. До матеріалів справи не долучено розрахунок заборгованості за спірним договором, у зв`язку з чим неможливо встановити правомірність заявлених позивачем нарахованих відсотків за користування кредитними коштами та що ця заборгованість за відсотками нараховувалася не поза межами строку дії договору. Також не надано суду доказів, що строк кредитування за спірним договором був пролонгований кредитодавцем. Вказує, що докази надані позивачем на підтвердження переходу права вимоги від первинного кредитора до нового кредитора не є належними, достатніми, достовірними та допустимими. Крім того, вважає, що витрати на професійну правничу допомогу є не співмірними зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом витраченим адвокатом на надання послуг, розглядом справи без присутності адвоката, значенням справи для сторони.
09.07.2026 представником ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» подано до суду відповідь на відзив, з якої вбачається, що сторона позивача наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Відповідачем ОСОБА_1 до суду 15.07.2026 подано заперечення на відповідь на відзив.
В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, аргументи та доводи викладені у відзиві на позовну заяву підтримує в повному обсязі.
Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. 
Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. 
Судом встановлено, що 26.04.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір №4675192. (а.с. 56-62)
Відповідно до пункту 1.2. Договору сума кредиту становить 16700,00 грн. Строк кредиту 30 днів (пункт 1.3 Договору). Термін повернення кредиту 26.05.2021 року (пункт 1.4 Договору).
Проценти за користування кредитом: 6262,50 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1.5.2 Договору), а також стандартна процентна ставка 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1.6 Договору).
Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 2.2, 2.3 цього Договору.
Відповідно до пункту 2.3.1.2 Договору пролонгація на стандартних умовах відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами, але не більше 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 Договору.
Відповідно до пункту 6.1 кредитного договору договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитора та доступний, зокрема, через сайт товариства (кредитора) та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Згідно з графіком платежів, який є додатком до кредитного договору, дата повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 26.05.2021 року, сума повернення (з урахуванням відсотків за користування кредитом) 24632,50 грн (а.с. 60).
Аналогічна інформація міститься у паспорті споживчого кредитування (а.с. 60 зворот-61).
Згідно відомостей наданих позивачем у відповіді на відзив, кредитний договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором F86161, який був направлений на його номер телефону.
ТОВ «МІЛОАН» виконав своє грошове зобов`язання та надав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 16700,00 грн. Вказана обставина підтверджується платіжним дорученням №44762517 про перерахування грошових коштів згідно договору №4675192 дата проведення платежу 26.04.2021. (а.с. 63). 
Згідно з розрахунком первісного кредитора станом на 25.07.2021 року (кінцевий термін кредитування з урахуванням пролонгації) загальна сума заборгованості відповідача перед ним становила 74732,50 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту – 16700,00 грн.; заборгованість за відсотками – 56362,50 грн.; заборгованість за комісійними винагородами – 1670,00 грн. (а.с. 73).
10.08.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір відступлення прав вимоги №06Т, за яким до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №4675192. (а.с. 75-90)
Відповідно до Витягу з Додатку до Договору факторингу №06Т від 10.08.2021 від ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором №4675192 на загальну суму 74732,50 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту – 16700,00 грн.; заборгованість за відсотками – 56362,50 грн.; заборгованість за комісійними винагородами – 1670,00 грн. (а.с. 91)
Отже, суд встановив, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеним ним кредитним договором відповідно до умов договору факторингу.
Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (часина третя статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Щодо стягнутої комісії суд виходив з наступного.
Відповідно до п. 1.5.1. Договору комісія за надання кредиту становить 1670,00 грн.
Разом з тим, відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. 
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі №183/2122/15 зробив висновок про те, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про неправомірність стягнення з відповідача ОСОБА_1 комісії в розмірі 1670,00 грн.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №4675192 від 26.04.2021 року в сумі 73062,50 грн., що складається з: 16700,00 грн. – заборгованості по тілу кредиту, 56362,50 грн. – заборгованості по процентам.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судовий збір, станом на дату звернення до суду, становив 2422,40 грн. 
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2368,27 грн. (73062,50 грн.*2422,40 грн./74732,50 грн.)
Відповідно до частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, то відповідно до частин 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правової допомоги №42649746 від 05.05.2025, Додаткову угоду №4675192 до Договору про надання правової допомоги №42649746 від 29.07.2025 року, Детальний опис робіт виконаних адвокатом на суму 5000,00 грн., Акт №4675192 про підтвердження факту надання правничої допомоги від 29.07.2025 року на суму 5000,00 грн., Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. 
Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу у даній справі. 
Проте, враховуючи неспівмірність розміру витрат на правничу допомогу, складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та співрозмірності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 3000,00 грн. витрат на правничу допомогу, вважаючи таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за договором №4675192 від 26.04.2021 року в сумі 73062 (сімдесят три тисячі шістдесят дві) грн. 50 коп.. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» судові витрати у виді судового збору у розмірі 2368 (дві тисячі триста шістдесят вісім) грн. 27 коп..
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua. 
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8; код ЄДРПОУ 42649746.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , місце реєстрації ВПО: АДРЕСА_2 .

Суддя Т.Д. Бєссонова