Справа № 309/2059/24 Провадження № 2/304/50/2026	

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2026 року	м. Перечин 	

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Ганька І. І., 
за участі секретаря судового засідання – Галас Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 309/2059/24 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, 

У С Т А Н О В И В:

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_1 в порядку регресу завдану шкоду у розмірі 68 253,88 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 3 028 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 31 жовтня 2021 року о 21.40 год у м. Перечин на вул. Ужанській відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Volkswagen Passat», р/н НОМЕР_1 , та транспортного засобу «Skoda», р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок якої вказаним транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Перечинського районного суду Закарпатської області від 18 січня 2022 року у справі № 304/1442/21 винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди було визнано ОСОБА_1 та притягнуто такого до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання ДТП, в порушення вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не була забезпечена за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Керуючись положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпіла сторона, у зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була забезпечена за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, звернулася до Моторно (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди заподіяної пошкодженням транспортного засобу «VOLKSWAGEN», реєстраційний номер НОМЕР_3 і надала всі необхідні документи передбачені ст. 35 Закону, в тому числі і Заяву про виплату відшкодування. Моторне (транспортне) страхове бюро України, яке відповідно до пп. a) п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодовує шкоду заподіяну транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, здійснило розгляд вказаного випадку, визначило розмір заподіяного збитку та здійснило на користь потерпілої особи регламенту виплату у розмірі 65 245,00 грн. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 68 253,88 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 12 лютого 2024 року відповідачу було надіслано Претензію про відшкодування шкоди, на яку такий жодної відповіді не надав. З огляду на вищевикладене просить позов задовольнити. 
Ухвалою судді Хустського районного суду Закарпатської області від 19 квітня 2024 року позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу передано на розгляд до Перечинського районного суду Закарпатської області. 
П`ятнадцятого травня 2024 року вказана справа надійшла на адресу Перечинського районного суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим-суддею у ній визначено суддю Ганька І.І.
Ухвалою судді від 24 травня 2024 року прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відтак призначено судове засідання та визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. 
У судове засідання представник позивача Семенко А.О. не з`явився, однак у позовній заяві одночасно просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, відзив не подавав, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280-282 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Суд встановив, що постановою Перечинського районного суду Закарпатської області від 18 січня 2022 року у справі № 304/1442/21, що набрала законної сили 31 січня 2022 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і піддано стягненню у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп. 
Вказаною постановою встановлено, що 31 жовтня 2021 року о 21.40 год ОСОБА_1 на перехресті вул. Ужанської та вул. Будівельників в м. Перечин Ужгородського району, керуючи транспортним засобом марки «Skoda Octavia», р/н НОМЕР_2 , не надав перевагу в русі автомобілю марки «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустив зіткнення з останнім, що призвело до механічного пошкодження вказаних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1, 16.11 Правил дорожнього руху. Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 124 КУпАП.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахованою, такий не мав чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. 
Потерпілий ОСОБА_2 , як власник транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», д/н НОМЕР_1 (поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ/1278082, термін дії з 25 жовтня 2021 року по 24 жовтня 2022 року включно), 03 листопада 2021 року звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування.
З метою визначення розміру страхового відшкодування проведено огляд такого транспортного засобу та 21 грудня 2021 року складено Звіт № 730.21E SOS_-211108-233442 автотоварознавчого дослідження автомобіля VW PASSAT реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля VW PASSAT реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті його пошкодження при ДТП, виходячи з наданих замовником вхідних даних, складає 234 045,00 грн. 
МТСБУ, керуючись положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначило розмір заподіяної шкоди та здійснило регламентну виплату потерпілому. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 68 253,88 грн.
Положення статті 1187 ЦК України «Відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» є спеціальними й передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність у разі завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності.
Частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Отже, при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки закон встановлює винятки, за яких на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування: якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки - стаття 1188 ЦК України), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.
Отже, на відміну від загального порядку та умов відшкодування шкоди безпосередньо встановленого ЦК України (стаття 1166), умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (стаття 1187 ЦК України), є: (1) протиправність поведінки заподіювача шкоди, (2) наявність цієї шкоди у потерпілого і (3) причинного зв`язку між ними.
Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон 1961-IV) при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону 1961-IV (в редакції, чинній на момент ДТП) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 41.4 ст. 41 Закону 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок їх шкоди.
Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону 1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, зокрема якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Суб`єкт, до якого МТСБУ може заявити регресний позов на підставі підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону N 1961-IV, є чітко визначеним. Коли МТСБУ виплатило відшкодування через те, що шкоду заподіяв транспортний засіб, власник (водій) якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (тобто, коли зробило виплату на підставі підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV), воно набуває право на регресний позов на підставі підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону N 1961-IV до власника чи водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, бо саме він відповідальний за невиконання обов`язку зі страхування своєї цивільно-правової відповідальності.
Таким чином, встановлено, що на момент ДТП ОСОБА_1 не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, у зв`язку з чим позивач має право на стягнення з нього коштів у порядку регресу. Загальний розмір витрат МТСБУ склав 68 253,88 грн.
Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, враховуючи те, що регламентну виплату, здійснену МТСБУ на користь потерпілого ОСОБА_2 , відповідачем у добровільному порядку не компенсовано, такий, не подавши відзив, наведені позивачем обставини та розмір відшкодування не спростував, тому суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову.
Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ст. 12, 13, 76, 77, 80, 81, 82, 89, 141, 258-259, 265, 280-282 ЦПК України, суд, - 

У Х В А Л И В :

позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 68 253 (шістдесят вісім тисяч двісті п`ятдесят три) грн 88 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судовий збір у сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення передбачених цим Кодексом дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, ЄДРПОУ21647131; місцезнаходження: 02154 м. Київ, Русанівський б-р, 8.
Відповідач: ОСОБА_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 . 

  	Головуючий:	Ганько І. І.