ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 серпня 2026 року справа №200/670/26 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Пивовар І.В., суддів: Блохіна А.А., Гайдара А.В.,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 березня 2026 року у справі № 200/670/26 (головуючий суддя у І інстанції Логойда Т.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.
Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо обмеження пенсії в разі втрати годувальника максимальним розміром; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, починаючи з 01.09.2025 виплачувати пенсію в разі втрати годувальника без обмеження її максимальним розміром;
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо неврахування з 01.09.2025 при обчисленні її пенсії в разі втрати годувальника довідки про заробітну плату від 11.11.2004 № 3950, що видана СП «Шахта Курахівська» ДП «Селидіввугілля»;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії в разі втрати годувальника, починаючи з 01.09.2025, на підставі довідки про заробітну плату від 11.11.2004 № 3950, що видана СП «Шахта Курахівська» ДП «Селидіввугілля»;
- зобов`язати відповідача виплатити різницю недоплаченої пенсії, починаючи з 01.09.2025 з урахуванням вже виплачених сум;
- стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 30 000 грн.
В обґрунтування позову зазначила, що перебуває на обліку відповідача як одержувач пенсії по втраті годувальника, призначеної згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Вказує, що здійснюючи перерахунок призначеної їй пенсії, відповідач з вересня 2025 року зменшив її розмір у зв`язку з відсутністю в матеріалах пенсійної справи документів, на підставі яких можливо визначити часову тарифну ставку, нарахування та виплати премії, населений пункт перебування в зоні, причини застосування кратності по відповідній зоні небезпеки.
Вважає такі дії відповідача протиправними.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 березня 2026 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.09.2025 № 914280163394, прийняте щодо ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з 01.09.2025 провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» шляхом обчислення пенсії із заробітку, одержаного померлим годувальником за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків (в тому числі з урахуванням довідки про заробітну плату від 11.11.2004 № 3950 за період роботи в зоні відчуження з жовтня 1986 року по листопад 1986 року), та виплатити їй її недоотриману частину.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір в сумі 1331,20 грн.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь державного бюджету України судовий збір в сумі 1331,20 грн.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, та враховуючи висновки КСУ, викладені у рішенні № 2-р(II)/2024, дійшов висновку, що з 21 березня 2024 року правові підстави обмежувати пенсію позивача максимальним розміром (десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність) у відповідача відсутні.
Також суд зауважив, що відсутність первинних документів не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках. Відповідальність за відсутність первинних документів докладається на власника підприємства, а не працівника (пенсіонера), отже дії відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії позивача з 01.09.2025 без урахування заробітної плати, зазначеної у довідках про заробітну плату за роботу в зоні відчуження та, у зв`язку з чим, зменшення розміру пенсії є протиправними.
Відмовляючи в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували, заподіяння їй моральної шкоди з боку відповідача, та доказів правильності проведеного розрахунку її розміру.
Не погодившись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Апелянт зазначає, що матеріалах електронної пенсійної справи ОСОБА_1 наявні копії довідок про період участі померлого годувальника в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС № 51/20899 від 23.12.1993 видана Центральним архівом Міністерства оборони України, № 4/242 від 09.02.1998 видана ІНФОРМАЦІЯ_1 , довідки про заробітну плату без номеру та дати реєстрації надана 09.02.1998, без номеру та дати реєстрації надана 14.04.2000 та № 3950 від 11.11.2004 видані шахтою «Курахівська». Табеля обліку робочого часу в зоні ЧАЕС, первинні документи про розмір тарифної ставки (окладу), про період та фактичну тривалість робочого дня, населений пункт (об`єкт) або зону відчуження, де виконувались роботи, особові рахунки, платіжні відомості та інших документи, підтверджуючи період участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в електронній пенсійній справі відсутні.
Виходячи з викладених обставин справи та положень чинного законодавства, дії відповідача є правомірними, а правові підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги:
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2026 справу передано судді-доповідачу - Компанієць І.Д.
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів від 05.05.2026 відкрито апеляційне провадження в указаній справі.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2026 (підстава - призначення судді на посаду до іншого суду) справу передано судді-доповідачу Пивовар І.В.
Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2026 справу прийнято до провадження судді Пивовар І.В.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як отримувач пенсії у зв`язку з втратою годувальника, що призначена їй відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
При призначенні її пенсію було обчислено виходячи з розміру 50 відсотків пенсії померлого годувальника (особи з інвалідністю 3 групи безстроково, учасника ліквідації аварії на Чорнобильської АЕС), яка годувальнику (за його життя) була призначена відповідно до ст. 54 цього ж Закону (пенсія по інвалідності) та розрахована виходячи із заробітної плати, одержаної ним за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством (ч. 1 ст. 54 Закону), що відображена у відповідній довідці про отриману ним заробітну плату за період роботи в зоні відчуження (довідка про заробітну плату від 11.11.2004 року № 3950, що видана СП «Шахта Курахівська» ДП «Селидіввугілля», за роботу в зоні відчуження годувальника ОСОБА_2 з жовтня 1986 року по листопад 1986 року. В цій довідці зазначено, що до неї додаються підтверджуючі документи.).
Згідно з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 914280163394 без дати (рішення з датою розрахунку - 29.08.2025), пенсія позивача була розрахована наступним чином:
- розмір пенсії по втраті годувальника (основний) - 83287,06 грн.;
- щомісячна компенсація непрацездатному члену сім`ї за втрату годувальника - 113,86 грн.;
- обмеження індексації з 01.03.2023 року - мінус 8712,66 грн.;
- обмеження індексації з 01.03.2024 року - мінус 4939,44 грн.;
- обмеження індексації з 01.03.2025 року - мінус 46138,84 грн.;
- призначена пенсія утриманцю з 01.03.2025- 23610 грн. (83287,06 грн. + 113,86 грн. - 8712,66 грн. - 4939,44 грн. - 46138,84 грн. = 23609,98 грн., яка округлена в сторону збільшення до 23610 грн.).
Застосування до пенсії позивача коефіцієнтів зменшення («обмеження індексації») в даній справі не оскаржується та не є предметом спору в ній.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.09.2025 № 914280163394 проведено перерахунок пенсії позивача з 01.09.2025 шляхом обчислення розміру пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року (станом на 01.01.2021) відповідно до п. 9 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Підставами перерахунку зазначені: «макетна обробка», «відсутні документи».
Внаслідок такого перерахунку розмір пенсії позивача з 01.09.2025 зменшився та становив 12776,65 грн.
На звернення позивача щодо підстав такого зменшення відповідачем надані відповіді від 04.11.2025, від 18.11.2025; від 18.12.2025; від 24.12.2025, в яких повідомлено наступне: «...у зв`язку з відсутністю документів в матеріалах електронних пенсійних справ, на підставі яких можливо визначити часову тарифну ставку, нарахування та виплати премії, підстави застосування кратності по відповідній зоні небезпеки з урахуванням 100 % тарифної ставки згідно вимог постанови № 207-7, підстави для врахування довідки про заробітну плату за роботу в зоні відчуження при обчисленні пенсії відповідно до частини 1 статті 54 Закону № 796 відсутні. До надходження відсутніх документів, зазначених вище, на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх наявних в матеріалах електронної пенсійної справи документів розмір Вашої пенсії з 01.09.2025 обчислено виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня 2021 року відповідно до пункту 9 Порядку №1210.».
Цими же листами позивача повідомлено, що позивач має право надати до Головного управління довідку про заробітну плату померлого годувальника ОСОБА_2 за роботу в зоні відчуження та первинні документи, на підставі яких визначено складові довідки про заробітну плату: табелі обліку робочого часу за відповідний період перебування в зоні відчуження; особовий рахунок або інші облікові документи за період роботи у зоні відчуження; платіжні або розрахунково-платіжні відомості, які підтверджують фактичні суми нарахувань; відомості щодо тарифної ставки у зазначений період; документи, що підтверджують застосування кратності оплати праці (внутрішні накази або розпорядження, які визначали: конкретних працівників або категорії працівників, які підпадали під підвищену кратність; терміни дії цієї кратності; порядок нарахування тощо); положення про преміювання, чинне на підприємстві у 1986 році; накази, зміни або додатки, які підтверджують внесення змін до положення про преміювання працівників, залучених до робіт у зоні відчуження.
Отже, з 01.09.2025 розмір пенсії позивача відповідачем був визначений виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати у зв`язку з тим, що в електронній пенсійній справі позивача наявна довідка про заробітну плату померлого годувальника за період роботи в зоні відчуження, яка, на думку відповідача, оформлена не належним чином, а належна довідка в електронній пенсійній справі позивача відсутня. 
Судом також встановлено, що протягом спірного періоду обмеження розміру пенсії максимальним розміром десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, відповідач до пенсії позивача не застосовував.
Судом також встановлено, що на запит Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 05.09.2025 № 0500-0210-8/89305 ДП «Селидіввугілля» листом від 19.09.2025 № 01-1/86 повідомило, що у зв`язку з тимчасовою окупацією Селидівської, Новогродівської та Курахівської громад, на території яких здійснювало свою господарську діяльність ДП «Селидіввугілля», а також евакуацією архівної документації підприємства до ДП «Волиньвугілля» ВП «Шахта «Бужанська», що знаходиться за адресою: Волинська область, місто Нововолинськ, відповідального працівника за архівні документи, який зможе видавати відповідні документи для перерахування пенсій за період роботи на підприємстві на теперішній час немає. Внаслідок цього ДП «Селидіввугілля немає можливості надати завірені копії документів щодо ОСОБА_1 .
Висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Згідно частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, а також дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про необхідність ухвалення судового рішення з огляду на такі мотиви та положення законодавства.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини третьої статті 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі Закон № 796-XII).
Згідно із статтею 49 Закону № 796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Відповідно до статті 54 Закону № 796-XII пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Дружинам (чоловікам), які втратили годувальника із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від причинного зв`язку смерті з Чорнобильською катастрофою.
Порядок призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.
Суд зауважує, що обмеження максимального розміру пенсії вперше були введені в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі Закон № 3668-VI), який набрав чинності 01.10.2011.
За змістом статті 2 Закону № 3668-VI, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «;Про Національний банк України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про дипломатичну службу», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про судову експертизу», «;Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «;Про наукову і науково-технічну діяльність», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Підпунктом 6 пункту 6 розділу II «Прикінцеві та перехідні» положення Закону № 3668-VI внесено зміни, зокрема, до статті 67 Закону № 796-XII, а саме: частину третю цієї статті викладено в новій редакції, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, установлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Водночас, 20.03.2024 Конституційний Суд України прийняв рішення № 2-р(II)/2024, яким визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), припис статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII зі змінами.
У рішенні від 20.03.2024 № 2-р(II)/2024 Конституційний Суд України дійшов висновку, що запроваджене обмеження максимального розміру пенсії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, призвело до порушення сутності конституційних гарантій щодо забезпечення соціального захисту цих осіб, що є порушенням зобов`язань держави, які випливають зі змісту статей 3, 16, 50 Конституції України в їх взаємозв`язку.
Наведене свідчить про те, що приписи статті 2 Закону № 3668-VI, першого речення частини третьої статті 67 Закону № 796-XII, що обмежують максимальний розмір пенсії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не відповідають статтям 1, 3, 16, частині третій статті 22, частині першій статті 50 Конституції України.
З огляду на вказане, у відповідача відсутні правові підстави обмежувати пенсію позивача максимальним розміром, враховуючи висновки Конституційного Суду України, викладені у рішенні від 20.03.2024 № 2-р(II)/2024.
Частинами 4 і 5 статті 57 Закону № 796-XII установлено, що для обчислення пенсії по інвалідності відповідно до статті 54 цього Закону особам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, визначених статтею 10 цього Закону, стосовно яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, особам, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, внаслідок чого стали особами з інвалідністю, а також пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за осіб з їх числа за бажанням особи, яка звернулася за пенсією, заробітна плата (дохід) визначається виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Порядок визначення заробітної плати (доходу), у тому числі заробітної плати (доходу), передбаченої частиною четвертою цієї статті, для обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, призначеної відповідно до статті 54 цього Закону, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210.
Відповідно до статті 15 Закону № 796-XII видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військкоматами).
Згідно з пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.
Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. Наказом Міністерства соціального політики України від 12.10.2012 № 644 затверджена форма довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, яка видається особам, що виконували роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження, яка приймається для проведення перерахунків пенсій даній категорії громадян.
За загальним правилом підставою для проведення розрахунку/перерахунку пенсії на підставі заробітної плати є первинні документи про нарахування такої заробітної плати. Видача довідок про заробітну плату проводиться підприємством, відповідно до первинних документів за нормативними документами, які дійсні на момент видачі довідки.
Судами установлено, що розмір пенсії позивача до 31.08.2025 обчислювався відповідно до частини першої статті 54 Закону № 796-XII, а саме із заробітку померлого годувальника.
З 01.09.2025 ГУ ПФУ в Донецькій області перерахувало пенсію позивача.
Розмір пенсії позивача з 01.09.2025 обчислено виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Тобто відповідно до частини четвертої статті 57 Закону № 796-XII.
Відповідно до статті 15 Закону № 796-XII видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військкоматами).
Згідно з пунктом 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.
Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. Наказом Міністерства соціального політики України від 12.10.2012 № 644 затверджена форма довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, яка видається особам, що виконували роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження, яка приймається для проведення перерахунків пенсій даній категорії громадян.
За загальним правилом підставою для проведення розрахунку/перерахунку пенсії на підставі заробітної плати є первинні документи про нарахування такої заробітної плати. Видача довідок про заробітну плату проводиться підприємством, відповідно до первинних документів за нормативними документами, які дійсні на момент видачі довідки.
Як зазначає відповідач, з 01.09.2025 електронна пенсійна справа позивача була приведена у відповідність до вимог чинного законодавства. Розмір пенсії обчислено виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня відповідного року.
Судом встановлено, що до матеріалів справи було надано, зокрема, довідку, про заробітну плату ОСОБА_2 від 11.11.2004 № 3950, що видана СП «Шахта Курахівська» ДП «Селидіввугілля».
При цьому, до 01.09.2025 пенсія позивачу виплачувалась з урахуванням вказаної довідки про заробітну плату, наявної в матеріалах пенсійної справи. Однак під час перерахунку пенсії з 01.09.2025 пенсія позивачу була перерахована без урахування цієї довідки у зв`язку з відсутністю документів, на підставі яких можливо визначити часову тарифну ставку, нарахування та виплати премії.
Відповідачем не наведено жодних обґрунтованих доводів щодо змін в законодавстві, внаслідок яких спірна довідка не може використовуватися для розрахунку пенсії позивача.
За вимогами чинного законодавства, неможливість проведення перевірки не дає підстав для відмови у перерахунку пенсії та врахування довідок про заробітну плату.
Як вбачається зі змісту довідки, остання видана на підставі первинних документів.
Підстав вважати наведені відомості недостовірними, відповідачем не наведено, а відомості вказані в них, відповідачем жодним чином не спростовуються.
Суд зазначає, що відповідачем ототожнюється неможливість перевірити або відсутність відомостей щодо результатів перевірки відомостей зазначених у довідці з не підтвердженням нарахування та сплати заробітної плати первинними документами, що не передбачено законодавством, зазначений висновок відповідача фактично ґрунтується на припущеннях, оскільки сам факт про наявність відомостей про сплату заробітної плати не спростовується відповідачем.
Зокрема Верховний Суд у постанові від 12 квітня 2021 року у справі № 219/4550/17 зазначив, що посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості її видачі є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, підприємство яке її видало на той час перебувало на обліку, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні.
У цьому контексті підлягають урахуванню також приписи Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17.02.2022 № 2073-IX (далі Закон № 2073-IX), який установлює загальні стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень під час здійснення адміністративної процедури. Цей Закон визначає основоположні принципи адміністративного провадження - зокрема, верховенства права, офіційності, пропорційності, обґрунтованості та розумності строків - і покладає на адміністративний орган обов`язок забезпечити всебічний, повний та неупереджений розгляд заяви особи.
Відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 2 Закону № 2073-IX, Пенсійний фонд України є адміністративним органом, а заява позивача про здійснення перерахунку та виплату пенсії по втраті годувальника є адміністративною справою, що підлягає вирішенню в порядку адміністративної процедури.
У контексті спірних правовідносин суд наголошує, що статтею 15 Закону № 2073-IX визначено, що дії та вимоги особи є правомірними, доки інше не буде доведено під час розгляду та/або вирішення справи.
Сумніви щодо правомірності дій та вимог особи, що виникають внаслідок неоднозначного (множинного) трактування норми права, повинні тлумачитися адміністративним органом на користь їх правомірності.
Адміністративний акт повинен прийматися з дотриманням необхідного балансу між несприятливими наслідками для права, свободи чи законного інтересу особи і цілями, на досягнення яких спрямований адміністративний акт. Негативні наслідки для особи та публічних інтересів повинні бути найменшими (частини друга статті 11 цього Закону).
Діючи всупереч указаним принципам, відповідач фактично переклав тягар доказування на позивача та витлумачив відсутність окремих матеріалів в електронній формі проти інтересів пенсіонера, що є недопустимим.
Отже, відсутність первинних документів на підприємстві або сумніви пенсійного органу у їх достовірності не можуть бути підставою для відмови у перерахунку пенсії позивача виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, як і не можуть бути підставою для її зменшення. Відповідальність за належне оформлення, збереження та відсутність первинних документів покладається.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 09.09.2025 № 914280163394, прийнятого щодо ОСОБА_1 та обґрунтовано зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з 01.09.2025 провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» шляхом обчислення пенсії із заробітку, одержаного померлим годувальником за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків (в тому числі з урахуванням довідки про заробітну плату від 11.11.2004 № 3950 за період роботи в зоні відчуження з жовтня 1986 року по листопад 1986 року), та виплатити їй її недоотриману частину.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.
З огляду на вищезазначене доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача.
При цьому суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі "Федорченко та Лозенко проти України" (заява № 387/03, 20.09.2012, п. 53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом", тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
Одночасно суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04), згідно з якою у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).
Окрім того, відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.
За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до приписів пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На думку колегії суддів, оскільки суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, тому підстави для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.
Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Висновки щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до частини 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, тому з урахуванням положень статті 139 КАС України судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 березня 2026 року у справі № 200/670/26 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 березня 2026 року у справі № 200/670/26 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 03 серпня 2026 року, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених статтею 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 03 серпня 2026 року.

Головуючий суддя І.В. Пивовар

Судді А.А. Блохін

А.В. Гайдар