Справа № 550/731/26
Провадження № 2/550/580/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 липня 2026 року        селище Чутове
Чутівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Литвин В.В.,
розглянувши в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі також – позивач) звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі також – відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.09.2025 між позивачем та відповідачем в електронній формі укладено кредитний договір (оферти) № 23.09.2025-100000796 (далі також – кредитний договір), відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві кредит в сумі 15 000,00 грн. строком на 168 днів, а відповідач у визначений договором строк кредит у повному обсязі не повернув, проценти та комісію за його користування не сплатив.
Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі – 45 450,00 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту – у розмірі 15 000,00 грн, заборгованості за процентами – у розмірі 19 950 грн, заборгованості за комісією, пов`язаної з наданням кредиту – у розмірі 750,00 грн, заборгованості за комісією, пов`язаною з обслуговуванням кредитної заборгованості – 2 250,00 грн, заборгованості за 3% річних, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України – 7 500,00 грн, а також судові витрати.
Ухвалою судді від 10.06.2026 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено сторонам строки для подання заяв по суті справи, а також зазначено про право сторін подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.
Відповідач у визначений судом строк відзив на позов не подав, правом подати свої заперечення проти позовних вимог не скористався, про розгляд судом справи повідомлений належним чином.
Зокрема, на адресу суду повернувся поштовий конверт з копією ухвали про відкриття провадження у справі, надісланий судом рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу відповідача, яку зазначено позивачем у позовній заяві (а.с. 1) та встановлено судом у порядку, визначеному ч. 6 ст. 187 ЦПК України (а.с. 35), з відміткою оператора поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 40-43). 
Клопотання від сторін про розгляд справи у судовому засіданні за участю сторін до суду не надходили.
З урахуванням викладеного, розгляд справи по суті здійснюється судом за наявними в ній матеріалами.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 23.09.2025 між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 23.09.2025-100000796 в електронній формі.
За умовами кредитного договору, які визначені у Оферті, Заявці та Акцепті сума кредиту становить 15 000,00 грн, строк кредитування – 168 днів; дата повернення кредиту – 09.03.3036 (а.с. 19-27).
Умовами Кредитного договору (п. 7 Заявки) встановлено розмір процентної ставки «економ» – 0,5% в день – після закінчення первинного періоду. Протягом чергового періоду користування кредитом встановлено процентну ставку «стандарт» – 1% в день – протягом первинного періоду користування кредитом (п. 6 Заявки).
Відповідно до п. 8 Заявки розмір комісії за надання кредиту – 5% від суми, що становить 750,00 грн; п. 9 Заявки встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості – 750,00 грн у кожному з 3-х чергових періодів, наступних за першим черговим періодом.
Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в сумі 15 000,00 грн, що підтверджується квитанцією ТОВ ФК «Контрактовий дім» № 20354-1391-283916850 від 23.09.2025 (а.с. 18 зворот).
Як свідчить наданий позивачем розрахунок, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 27.04.2026 становить 45 450,00 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту – у розмірі 15 000,00 грн, заборгованості за процентами – у розмірі 19 950 грн, заборгованості за комісією, пов`язаною з наданням кредиту – у розмірі 750,00 грн, заборгованості за комісією, пов`язаною з обслуговуванням кредитної заборгованості – 2 250,00 грн, заборгованості з 3% річних, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України – 7 500,00 грн (а.с. 29-31).
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).
Згідно з ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Згідно ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як встановлено судом в межах даної справи, кредитний договір укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
На час розгляду справи судом відповідачем не надано заперечень проти позову, контррозрахунку, доказів, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, тощо.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідач порушив зобов`язання, у визначені умовами кредитного договору строки кредит не повернув, проценти за користування ним не сплатив, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем за допомогою належних доказів.
Перевіривши правильність наданих позивачем розрахунків, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 34 950,00 грн, що складається з 15 000,00 грн – заборгованості за тілом кредиту та 19 950,00 грн – заборгованості за нарахованими процентами підлягають задоволенню. 
Стосовно решти позовних вимог суд зазначає наступне.
Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку.
Такий висновок Верховного Суду міститься в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 у справі № 524/5152/15-ц.
Крім того, в розумінні Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин, споживче кредитування - це правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 8 Закону для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.  До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем.
При цьому, суд зауважує, що в кредитному договорі № 23.09.2025-100000796 від 23.09.2025 та додатковому договорі до нього не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена комісія, тому умова кредитного договору про обов`язок відповідача сплатити комісію за видачу кредиту є нікчемною відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
За наведених обставин позовна вимога про стягнення з відповідача комісії за видачу кредиту в сумі 750,00 грн та комісії за обслуговування кредитної заборгованості в сумі 2 250,00 грн не підлягає задоволенню.
Не підлягає також задоволенню позов в частині заявленої позивачем до стягнення суми заборгованості з 3% річних, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України в розмірі 7 500,00 грн, в силу дії норми п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. 
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та станом на день розгляду справи не закінчився та його не скасовано.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 23.09.2025-100000796 від 23.09.2025 в сумі 34 950,00 грн, що складається з 15 000,00 грн – заборгованості за тілом кредиту та 19 950,00 грн – заборгованості за нарахованими процентами.
В іншій частині позову належить відмовити у зв`язку з безпідставністю.
На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд покладає судовий збір на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
34 950,00 грн х 100 / 45 450,00 грн = 76,90% (розмір задоволених позовних вимог);
2 662,40 грн х 76,90% = 2 047,39 грн (розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача).
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 15, 16, 512, 514, 525, 526, 530, 625, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором (оферти) № 23.09.2025-100000796 від 23.09.2025 у розмірі 34 950 (тридцять чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят) грн 00 коп., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 047 (дві тисячі сорок сім) грн 39 коп.
В іншій частині позову відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне найменування сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, код ЄДРПОУ 37356833, НОМЕР_1 , АТ КБ «Приват банк», МФО 305299.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя В.В. Литвин