Справа № 716/871/25 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.07.2026 Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого судді Пухарєвої О.В.,
секретаря судового засідання Кульки О.М.,
за участі:
представників позивача СПП «МАЯК ПЛЮС» - адвокатів Павчука С.І., Шиманського В.М.,
представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Крук (Олійник) О.О.,
представника відповідача ТОВ «ЗАХІДНИЙ БУГ» - адвоката Боровця М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Заставна цивільну справу за позовом Сільськогосподарського приватного підприємства «МАЯК ПЛЮС» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАХІДНИЙ БУГ» про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського приватного підприємства «МАЯК ПЛЮС» про розірвання договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В :
13.05.2025 СПП «МАЯК ПЛЮС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ПП «ЗАХІДНИЙ БУГ», в якому позивач просив: витребувати у його тимчасове (строкове) володіння з тимчасового (строкового) володіння ПП «ЗАХІДНИЙ БУГ» земельної ділянки кадастровий номер 7321584400:01:008:0047 площею 1,12 га, орендарем якої є СПП «МАЯК ПЛЮС» згідно з договором оренди землі від 21.11.2006.
В обґрунтування позову представник позивача – адвокат Павчук С.І. посилався на те, що 21.11.2006 між СПП «МАЯК ПЛЮС» та ОСОБА_1 був укладений договір оренди землі — земельної ділянки 7321584400:01:008:0047 площею 1,12 га на строк 30 років і вказаний договір є чинним.
Проте, всупереч укладеному договору оренди землі із СПП «МАЯК ПЛЮС», тобто під час дії цього договору оренди від 21.11.2006, відповідач ОСОБА_1 передала свою земельну ділянку в оренду ПП «ЗАХІДНИЙ БУГ» за договором оренди від 29.03.2024, чим перешкоджає СПП «МАЯК ПЛЮС» користуватися земельною ділянкою за договором оренди землі від 21.11.2006. Оскільки чинне законодавство не передбачає права власника земельної ділянки, щодо якої ним уже укладено договір оренди, передавати її в користування іншій особі шляхом укладення з нею договору оренди, позивач просить витребувати спірну земельну ділянку з чужого незаконного володіння.
Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 19.05.2025 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. 
02.06.2025 від ПП «ЗАХІДНИЙ БУГ» надійшов відзив, в якому, заперечуючи проти позову відповідач посилався на те, що 29.03.2024 між ПП «ЗАХІДНИЙ БУГ» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди, згідно з яким земельна ділянка кадастровий номер 7321584400:01:008:0047 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,1185 га, була передана в оренду ПП «ЗАХІДНИЙ БУГ» на строк 10 років, починаючи з дати укладення цього договору та діє до 29.03.2034. Державна реєстрація іншого речового права на підставі вказаного договору оренди землі була проведена 04.04.2024. Вказаний договір оренди землі є чиним, ПП «ЗАХІДНИЙ БУГ» використовує земельну ділянку ОСОБА_1 за призначенням, сплатило останній орендну плату за 2024 рік. Станом на дату укладання Договору оренди землі (29.03.2024) та станом на дату реєстрації іншого речового права за ПП «ЗАХІДНИЙ БУГ» (04.04.2024) не було зареєстровано право оренди цієї земельної ділянки за будь-якою іншою юридичною особою, в тому числі і за позивачем.
В той же час в договорі оренди землі від 21.11.2006, укладеному між СПП «МАЯК ПЛЮС» та ОСОБА_1 відсутні істотні умови, а саме не вказано: місце розташування об`єкта оренди (земельної ділянки), про індексацію орендної плати, перегляд її розміру та відповідальність за її несплату, про умови збереження земельної ділянки та її повернення тощо, що, відповідно до ст.15 ЗУ «Про оренду землі», свідчить про неукладеність договору оренди землі від 21.11.2006 через недосягнення істотних його умов.
Також 26.06.2025 від ОСОБА_1 надійшов відзив, в якому, посилаючись на невідповідність договору оренди землі від 21.11.2006 положенням ст.15 ЗУ «Про оренду землі», а саме відсутність в спірному договорі істотних умов, які є невідємною частиною договору оренди землі, а також систематичну несплату ОСОБА_1 орендної плати за користування земельною ділянкою, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, просила відмовити в позові.
Крім цього, 26.06.2025 від ОСОБА_1 надійшов зустрічний позов до СПП ««МАЯК ПЛЮС» про розірвання договору оренди землі від 21.11.2006 з підстав систематичної невиплати орендної плати та не використання земельної ділянки за призначенням.
Ухвалою суду від 03.07.2025 поновлено ОСОБА_1 строк на подання зустрічного позову; зустрічний позов ОСОБА_1 до СПП ««МАЯК ПЛЮС» про розірвання договору оренди землі прийнято до провадження та об`єднано з первісним позовом про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння.
Ухвалою суду від 13.05.2026 замінено відповідача з Приватного підприємства «ЗАХІДНИЙ БУГ» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАХІДНИЙ БУГ»
В судовому засіданні представник позивача СПП «МАЯК ПЛЮС» - адвокат Павчук С.І. позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, пояснив, що 21.11.2006 між СПП «МАЯК ПЛЮС» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі на строк 30 років, який виконувався сторонами: ОСОБА_1 передала СПП «МАЯК ПЛЮС» належну їй земельну ділянку загальною площею 1,12 га, а СПП «МАЯК ПЛЮС» прийняло у користування земельну ділянку, сплачувало орендну плату. Проте, під час дії зазначеного договору оренди землі ОСОБА_1 29.03.2024 передала належну на праві оренди СПП «МАЯК ПЛЮС» земельну ділянку кадастровий номер 7321584400:01:008:0047 площею 1,12 га іншому орендарю - ПП «ЗАХІДНИЙ БУГ», чим порушила права первісного орендаря. У зв`язку з цим представник просив витребувати з володіння ТОВ «ЗАХІДНИЙ БУГ» у володіння СПП «МАЯК ПЛЮС» земельну ділянку кадастровий номер 7321584400:01:008:0047, відмовити у зустрічному позові ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі від 21.11.2006 за безпідставністю, оскільки орендна плата ОСОБА_1 регулярно сплачувалася до 2024 року.
Відповідач за первинним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 суду пояснила, що у 2006 укладала з СПП «МАЯК ПЛЮС» договір оренди землі з приводу належної їй земельної ділянки і спочатку його умови щодо виплати орендної плати СПП «МАЯК ПЛЮС» виконувалися, орендна плата сплачувалася як в натуральній так і в грошовій формі. Гроші за землю вона отримувала від сторонніх громадян. Фактичний розмір орендної плати та періоди її отримання ОСОБА_1 назвати не змогла, посилаючись на те, що такий розмір її не влаштовував. При цьому ОСОБА_1 заперечила належність їй підпису, що міститься у відомостях на видачу грошей (продукції) громадянам с. Дорошівці за земельні паї по СПП «МАЯК ПЛЮС» за 2021, 2022, 2023 роки про отримання 5000 грн та 5500 грн (а.с. 42-46).
В судовому засіданні представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 - адвокат Крук (Олійник) О.О. позов СПП «МАЯК ПЛЮС» не визнала, пояснила, що дійсно 21.11.2006 між СПП «МАЯК ПЛЮС» та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі строком на 30 років, проте останніми роками СПП «МАЯК ПЛЮС» перестав виконувати його умови щодо сплати ОСОБА_1 орендної плати в строк та розмірі визначеному договором, чим допустив систематичну невиплату орендної плати, що є самостійною підставою для розірвання договору оренди. У 2024 році ОСОБА_1 уклала договір оренди землі з ПП «ЗАХІДНИЙ БУГ», який виконується сторонами, а отже підстави для витребування земельної ділянки від нового орендаря ПП «ЗАХІДНИЙ БУГ» на користь первісного — СПП «МАЯК ПЛЮС» відсутні. Просила задовольнити зустрічний позов, відмовити у первісному позові.
Представник відповідача ТОВ «ЗАХІДНИЙ БУГ» адвокат Боровець М.С. в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що з 29.03.2024 земельна ділянка кадастровий номер 7321584400:01:008:0047, належна ОСОБА_1 перебуває у володінні ТОВ «ЗАХІДНИЙ БУГ» на праві оренди, товариство сплатило ОСОБА_1 орендну плату за 2024 рік. Підстави для витребування у ТОВ «ЗАХІДНИЙ БУГ» земельної ділянки відсутні, адже договір оренди землі від 21.11.2006 не відповідає положенням ст.15 ЗУ «Про оренду землі» щодо його істотних умов, а саме умов місцерозташування земельної ділянки, про індексацію орендної плати, перегляд її розміру та відповідальність за її несплату, умови збереження земельної ділянки та її повернення тощо, що, свідчить про неукладеність договору оренди землі від 21.11.2006 через недосягнення істотних його умов. Просив відмовити в первісному позові, задовольнити зустрічний позов ОСОБА_1 про розірвання договору оренди.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд доходить наступних висновків.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
ОСОБА_1 є власником земельної ділянки загальною площею 1,21 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається з ріллі площею 1,12 га, багаторічних насаджень площею 0,09. Зазначене підтверджується Держаним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧВ № 012543 від 26.02.2002. Згідно з Планом зовнішніх меж земельної ділянки, набута у власність ОСОБА_1 земельна ділянка площею 1,21 га складається з двох земельних ділянок : Ділянка 1 – площею 1,12 га; Ділянка 2 – площею 0,09 га. Кадастрові номера земельних ділянок не визначені (а.с.10).
Відповідно до договору оренди землі від 21.11.2006 орендар СПП «МАЯК ПЛЮС» прийняв у тимчасове користування земельну ділянку ОСОБА_1 площею 1,12 га (п.1.1) на строк 30 років, який обчислюється з моменту державної реєстрації договору оренди (п.4.1) з виплатою орендної плати в розмірі 225,00 грн або надання різного роду послуг та проводити оплату натуральною продукцією в строк до 31 грудня поточного року (п.2.1) (а.с.9).
26.11.2007 відбулася державна реєстрація договору оренди землі від 21.11.2006 у Чернівецькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК», реєстраційний номер №040781300082, про що зазначено на примірнику договору оренди землі від 21.11.2006 (а.с.9 зв.).
Факт реєстрації договору оренди землі від 21.11.2006 у Чернівецькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК» підтверджено також листом Головного Управління Держгеокадастру у Чернівецькій області №100/012-25 від 21.01.2025, згідно з яким у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельні ділянки та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі (Заставнівський район) наявний запис №040781300082 від 26.11.2007 про реєстрацію договору оренди землі на земельну ділянку кадастровий номер 7321584400:01:008:0047, загальною площею 0,12 га, право власності на яку посвідчено Державним актом на право приватної власності серії ІІ-ЧВ № 012543 від 26.02.2002 на ім`я ОСОБА_1 , за СПП «МАЯК ПЛЮС» терміном на 30 років (а.с.47). 
Згідно з актом прийому-передачі від 21 листопада 2006 року земельної ділянки ОСОБА_1 передала, а СПП «Маяк Плюс» прийняло в оренду земельну ділянку площею 1,12 га в с. Дорошівці для вирощування сільськогосподарської продукції, яка придатна за використанням за цільовим призначенням (а.с.11).
На підтвердження виконання умов договору оренди від 21 листопада
2006 року позивач надав додаток №4 (4ДФ) до Податкового розрахунку з ПДФО та ЄСВ за 2021-2023 роки, в яких відображено, що: у 2021 році ОСОБА_1 отримала від СПП «Маяк Плюс» дохід в розмірі 2 650,00 грн, з якого сплачено ПДФО в розмірі 477,00 грн, військовий збір в розмірі 39,75 грн; у 2022 році ОСОБА_1 отримала від СПП «Маяк Плюс» дохід в розмірі 2 650,00 грн, з якого сплачено ПДФО в розмірі 477,00 грн, військовий збір в розмірі 39,75 грн; у 2023 році ОСОБА_1 отримала від СПП «Маяк Плюс» дохід в розмірі 2 650,00 грн, з якого сплачено ПДФО в розмірі 477,00 грн, військовий збір в розмірі 39,75 грн ( а.с. 15-16, 22-23, 29-31).
На підтвердження отримання орендної плати ОСОБА_1 від СПП «Маяк Плюс» позивач надав відомості на видачу грошей (продукції) громадянам с. Дорошівці за земельні паї по СПП «Маяк Плюс», згідно з якими у 2021 році ОСОБА_1 отримала від СПП «Маяк Плюс» 5000,00 грн (запис № 7), у 2022 році — 5000,00 грн (запис № 7), у 2023 році — 5500,00 грн (запис №7) (а.с.42-46).
Відповідно до інформації ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області №100/012-25 від 21.01.2025, відомості про зміну або припинення договору оренди землі від 21 листопада 2006 року не вносились (а.с.47).
Відповідно до договору оренди землі від 29.03.2024 ОСОБА_1 надала, а ПП «Західний Буг» прийняло у строкове платне користування земельну ділянку кадастровий № 7321584400:01:0008:0047 загальною площею 1,1185 га (пункти 1, 2) строком на 10 років (пункт 6), з виплатою орендної плати в розмірі 7147,13 грн на рік, яка сплачується до 31 грудня кожного року (пункти 7, 9) (а.с.101).
Право оренди ПП «Західний Буг» земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий № 7321584400:01:008:0047 площею 1,1185 га зареєстроване у Державному реєстрі речових прав за № 54479685 від 04.04. 2024 року (а.с.102).
Відповідно до довідки № 3Б-856-05-25 від 30.05.2025ПП «Західний Буг» нарахувало ОСОБА_1 орендну плату за договором оренди земельної лілянки в кадастровий №7321584400:01:008:0047 площею 1,1185 га за 2024 рік в розмірі 7147,13 грн (а.с.103).
Позиція суду.
Положеннями статей 15, 16 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Стаття 11 ЦК України визначає підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема з договорів та правочинів.
За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині першій статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків стосується саме сторін договору й пов`язується з моментом його укладення.
Згідно з частинами першою, третьою статті 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.
Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про оренду землі» № 161-XIV орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Пунктом 2 частини першої статті 208 ЦК України визначено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.
Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність (частина перша статті 206 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Відповідно до абзацу першого частини першої, абзацу першого частини другої статті 207 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина перша статті 210 ЦК України).
У частині першій статті 638 ЦК України ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів такого виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені у ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.
За частиною першою статті 15 Закону України "Про оренду землі" ( в редакції, що діяла станм на дату укладання договору 21.11.2006) істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. 
Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті).
Також ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» визначено, що невід`ємною частиною договору оренди землі є: 
- план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; 
- кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів;
- акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); 
- акт приймання-передачі об`єкта оренди; 
- проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом. 
Як вбчається, із тексту дослідженого в судовому засіданні Договору оренди землі від 21.11.2006, укладеного між ОСОБА_1 та СПП «МАЯК +» ( далі – Договір), в ньому відсутні наступні істотні умови договору оренди землі, а саме:
- об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки). Так в Договорі не вказано загальну площу земельної ділянки, не вказано місце розташування об`єкта оренди (земельної ділянки). Вказаний розмір земельної ділянки не відповідає дійсності, оскільки з відповідно до Державного акту про право власності на землю серії ІІ-ЧВ № 012543 ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 1,21 га; 
- орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Так Договорі оренди землі із СПП «МАЯК +» не вказано про індексацію орендної плати, перегляду орендної плати та не вказано про відповідальність за несплату орендної плати. Вписана в Договір сума: «225,0», дописана іншим почерком та кольором ручки, ніж інший текст по Договору оренди землі із СПП «МАЯК +. Будь-яких застережень про дату і спосіб внесення виправлень Договір не містить;
- умови збереження стану об`єкта оренди; 
- умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; 
- існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; 
- визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини. 
Окрім цього, всупереч ст. 15 Закону України «Про оренду землі» відсутні і невід`ємні частини Договору, зокрема: 
- план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; 
- кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; 
- акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); 
- проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом.
Надаючи оцінку аргументам відповідачів ОСОБА_1 та ТОВ «Західний Буг» про відсутність у оспорюваному договорі оренди істотних умов, суд вважає що відсутність однієї або кількох істотних умов у договорі оренди землі, передбачених частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на момент укладення оспорюваного договору), може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише у разі встановлення факту порушення, невизнання або оспорення прав, свобод чи інтересів особи, яка звертається із позовом. 
При цьому суд враховує, що орендодавець ОСОБА_1 при укладенні договору з СПП «МАЯК ПЛЮС» від 21.11.2006 була вільна в укладенні договору та виборі орендаря, умови (пункти) договору визначенні на розсуд сторін (орендодавця та орендаря), погоджені ними. При цьому з часу укладення цього договору по даний час ОСОБА_1 у судовому порядку договір від 21.11.2006 не оспорювала, з вимогами про визнання його недійсним до суду не зверталася. 
У частині першій статті 640 ЦК України передбачено загальне правило щодо визначення моменту, з якого договір уважається укладеним. Так, у цій нормі права вказано, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Водночас у частині другій цієї ж статті зазначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Однією з таких дій, необхідних для укладення договору, законодавець визначив здійснення його державної реєстрації, зазначивши в частині третій статті 640 ЦК України про те, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.
За змістом статті 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом.
У статті 18 Закону № 161-XIV передбачено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації, а відповідно до частини першої статті 20 цього Закону укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.
Факт державної реєстрації договору оренди згідно з пунктами 12-13 Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073, чинного на час укладення договору оренди земельної ділянки, мав бути засвідчений підписом уповноваженої особи і печаткою уповноваженого органу державної влади або місцевого самоврядування, а також підтверджений занесенням відповідного запису до книги записів державної реєстрації договорів оренди землі.
Питання набрання чинності договорами оренди землі, підписаними його сторонами до 01 січня 2013 року, перебувало на вирішенні Великої Палати Верховного Суду.
Зокрема, у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 322/1178/17 Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що права й обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення учасників при укладенні договору оренди земельної ділянки, набуваються лише після його державної реєстрації, як це передбачено статтями 18, 20 Закону № 161-XIV у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (тобто в редакції до 01 січня 2013 року).
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що сторони в договорі оренди землі мали право зазначати про момент початку перебігу та припинення його дії, однак якщо вони цього не зробили, то діють загальні правила, передбачені Законом № 161-XIV, який прямо встановлював, що договір оренди земельної ділянки набирає чинності після його державної реєстрації. Підсумовуючи, суд касаційної інстанції вказав, що оскільки моменти укладення договору та набрання ним чинності збігаються (частина друга статті 631 ЦК України), то моментом укладення договору оренди земельної ділянки на час дії відповідної редакції частини третьої статті 640 ЦК України є саме його державна реєстрація, якщо сторони договору не передбачили у договорі інше відповідно до частини третьої статті 631 цього Кодексу.
У пункті 4.1 договору оренди землі від 21.11.2006 сторони погодили, що початок строку його дії та оплата за оренду землі обчислюється після дня його державної реєстрації.
26.11.2007 відбулася державна реєстрація договору оренди землі від 21.11.2006 у Чернівецькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК», реєстраційний номер №040781300082 про що зазначено на примірнику договору оренди землі від 21.11.2006 (а.с.9 зв.).
Факт реєстрації договору оренди землі від 21.11.2006 у Чернівецькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК» підтверджено також листом Головного Управління Держгеокадастру у Чернівецькій області №100/012-25 від 21.01.2025, згідно з яким у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельні ділянки та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі (Заставнівський район) наявний запис №040781300082 від 26.11.2007 про реєстрацію договору оренди землі на земельну ділянку кадастровий номер 7321584400:01:008:0047, загальною площею 0,12 га, право власності на яку посвідчено Державним актом на право приватної власності серії ІІ-ЧВ № 012543 від 26.02.2002 на ім`я ОСОБА_1 , за СПП «МАЯК ПЛЮС» терміном на 30 років. відомості про зміну або припинення договору оренди землі від 21.11.2006 не вносились (а.с.47).
Передача земельної ділянки ОСОБА_1 в оренду СПП «МАЯК ПЛЮС» відбулася на підставі акту прийму передачі від 21.11.2006 (а.с.11).
Таким чином, під час розгляду справи на підстві досліджених доказів встановлено, що 21.11.2006 СПП «МАЯК ПЛЮС» та ОСОБА_1 підписали договір оренди земельної ділянки, загальною площею 1,12 га . Державна реєстрація зазанченого договору оренди землі від 21.11.2006 відбулася 27.11.2007 у Чернівецькій регіональній філії ДП «Центр ДЗК» за реєстраційний номером №040781300082 у відповідності до законодавства, яке діяло на момент укладення договору оренди землі від 21.11.2006.
Саме з моменту реєстрації 26.11.2007 договору оренди землі в органах ДЗК у сторін виникли права й обов`язки за цим договором.
До того ж в судовому порядку, не вирішувалося питання про скасування державної реєстрації спірного договору оренди землі, а отже він є укладеним та чинним.
Позивач вказує, що протягом усього часу дії договору оренди СПП «МАЯК ПЛЮС» користувалось земельною ділянкою ОСОБА_1 площею 1,12 га та належним чином сплачувало орендну плату.
На підтвердження виконання умов договору оренди від 21.11.2006 в частині виплати орендної плати позивач надав відомість на видачу грошей (продукції) громадянам с. Дорошівці за земельні паї по СПП «МАЯК ПЛЮС» 2021, 2022, 2023 роки, згідно з якими у 2021 році ОСОБА_1 отримала від СПП «Маяк Плюс» 5000,00 грн (запис
№ 7), у 2022 році — 5000,00 грн (запис № 7), у 2023 році — 5500,00 грн (запис №7) (а.с.42-46).
На підтвердження сум нарахованого доходу, утриманого, сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору позивач надав податковий розрахунок сум нарахованого доходу з ПДФО та ЄСВ, додаток №4 (4ДФ) до Податкового розрахунку з ПДФО та ЄСВ за 2021-2024 роки, квитанції про сплату ПДФО, військового збору, в яких відображено, в яких відображено, що: у 2021 році ОСОБА_1 отримала від СПП «Маяк Плюс» дохід в розмірі 2 650,00 грн, з якого сплачено ПДФО в розмірі 477,00 грн, військовий збір в розмірі 39,75 грн; у 2022 році ОСОБА_1 отримала від СПП «Маяк Плюс» дохід в розмірі 2 650,00 грн, з якого сплачено ПДФО в розмірі 477,00 грн, військовий збір в розмірі 39,75 грн; у 2023 році ОСОБА_1 отримала від СПП «Маяк Плюс» дохід в розмірі 2 650,00 грн, з якого сплачено ПДФО в розмірі 477,00 грн, військовий збір в розмірі 39,75 грн ( а.с. 15 -16, 22-23, 29-31).
Разом з тим, як стверджує позивач, починаючи з 2024 року відповідач ОСОБА_1 вчинила дії, спрямовані на позбавлення СПП «МАЯК ПЛЮС» права користування земельною ділянкою кадастровий номер 7321584400:01:008:0047, загальною площею 1,12 га, на підставі діючого договору оренди землі від 21.11.2006.
Так, ОСОБА_1 за наявності дійсного, чинного договору оренди землі з СПП «МАЯК ПЛЮС» від 21.11.2006 передала вказану земельну ділянку у користування іншому орендарю ПП «ЗАХІДНИЙ БУГ» (ТОВ «ЗАХІДНИЙ БУГ») на підставі договору оренди землі від 29.03.2024, який зареєстрував право оренди в Державному реєстрі речових прав (а.с.101).
Право оренди ПП «ЗАХІДНИЙ БУГ» земельної ділянки ОСОБА_1 кадастровий № 7321584400:01:008:0047 площею 1,1185 га зареєстроване у Державному реєстрі речових прав за № 54479685 від 04.04. 2024 року (а.с.102).
Відповідно до довідки № 3Б-856-05-25 від 30.05.2025 ПП «ЗАХІДНИЙ БУГ» нарахувало ОСОБА_1 орендну плату за договором оренди земельної лілянки в кадастровий № 7321584400:01:008:0047 площею за 2024 рік в розмірі 7147,13 грн (а.с.103).
Згідно з положеннями статей 125, 126 ЗК України (в редакції, що діяли на момент підписання договору оренди землі від 29.03.2024) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону № 1952-IV.
За частиною п`ятою статті 6 Закону № 161-XIV (в редакції, що діяли на момент підписання договору оренди землі від 02.04.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «ЗАХІДНИЙ БУГ») право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Підпунктом 6 пункту 2 частини першої статті 4 Закону № 1952-IV передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.
Статтею 2 Закону № 1952-IV визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоду у встановленій формі.
Разом з тим цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації.
З викладеного, можна дійти висновку, що договір оренди є укладеним з моменту досягнення сторонами в належній формі згоди з усіх істотних умов договору, а чинним — з дня проведення його державної реєстрації.
При цьому, вказаний висновок стосується чинності договору оренди землі, укладеного після 01 січня 2013 року, тобто після зміни законодавчого регулювання: виключення із Закону №161-XIV вимог про необхідність державної реєстрації договору оренди та вказівки на необхідність реєстрації права оренди та виключення з тексту цього Закону посилання на укладеність правочину з дня його державної реєстрації.
Велика Палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, що орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (частина друга статті 24 Закону № 161-XIV); укладення договору оренди земельної ділянки під час дії іншого договору оренди цього ж об`єкта може перешкоджати первинному орендареві реалізувати його право користування відповідною ділянкою (постанови від 20 березня 2019 року у справі №587/2110/16-ц, від 10 квітня 2019 року у справі №587/2135/16-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі №587/2331/16-ц, від 15 січня 2020 року у справі №587/2326/16-ц, 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18).
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2023 року у справі №357/8277/19 (провадження № 14-65цс22) зазначено, що «У контексті спору щодо земельної ділянки, переданої в оренду, тимчасовим володільцем такої земельної ділянки є особа, за якою зареєстроване право оренди землі, а відтак неволодіючий орендар, право оренди якого порушено, може скористатися спеціальним способом захисту, який передбачено спеціальним законом, а саме статтею 27 Закону №161-ХIV, на підставі якої він може витребувати земельну ділянку із чужого незаконного володіння. Проте «витребування земельної ділянки» не є наслідком визнання недійсним договору оренди, на підставі якого було здійснено державну реєстрацію права оренди наступним орендарем. У разі укладення договору оренди земельної ділянки в період чинності попереднього договору оренди оскаржуваний договір оренди може бути визнано недійсним, однак у вказаному випадку позивач заявив вимогу про витребування земельної ділянки, задоволення якої повністю поновлює його права орендаря».
У постанові від 29 листопада 2023 року у справі №513/879/19 (провадження № 14-49цс22) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що на підставі приписів Закону України «Про оренду землі» витребування орендарем орендованої земельної ділянки можливе лише за певних умов: (1) наявність в орендодавця первісного договору оренди землі з одним орендарем і нового договору оренди землі з іншим орендарем; (2) первісний орендар мав зареєстроване право оренди, однак таке право також зареєстрував новий орендар; (3) первісний орендар заявив вимогу про витребування у своє тимчасове (строкове) володіння орендованої земельної ділянки з тимчасового (строкового) володіння нового орендаря, а не власника земельної ділянки; (4) на момент задоволення цієї вимоги строк первісного договору оренди землі не сплив.
Встановивши під час судового розгляду, що договір оренди землі від 21.11.2006 між СПП «МАЯК ПЛЮС» та ОСОБА_1 є чинним та строк його дії не закінчився (27.11.2037), обраний позивачем СПП «МАЯК ПЛЮС» спосіб захисту порушеного права шляхом витребування від ТОВ «ЗАХІДНИЙ БУГ» земельної ділянки кадастровий номер 7321584400:01:008:0047 , площею 1,12 га є ефективним.
Водночас, власниця земельної ділянки - відповідач ОСОБА_1 пред`явила зустрічний позов про розірвання договору оренди землі від 21.11.2006 з СПП «МАЯК ПЛЮС» з підстав невиконання його істотних умов, що полягає у систематичній несплаті орендної плати.
За змістом статті 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією із суттєвих умов договору оренди.
Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (стаття 21 Закону України «Про оренду землі»).
Відповідно до положень статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт (частина друга статті 25 Закону України «Про оренду землі»).
Підстави припинення договору оренди землі - це законодавчо закріплені обставини, які передбачають припинення договірних відносин.
Відповідно до спеціальної норми частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Отже, для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України, суд має встановити такі обставини, як «систематичність» та «несплату», зокрема, орендної плати.
Верховний суд неодноразово звертав увагу на те, що під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття «систематичність» у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17, від 01 квітня 2020 року у справі №277/1186/18-ц, від 29 липня 2020 року у справі №277/526/18, від 20 серпня 2020 року у справі №616/292/17, від 08 травня 2024 року у справі №629/2698/23; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі №922/367/21, від 04 липня 2023 року у справі №906/649/22, від 20 лютого 2024 року у справі № 917/586/23, від 02 квітня 2024 року у справі №922/1165/23 та інші).
Щодо поняття «несплата», вжите у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України, то його потрібно розуміти саме як повну несплату орендної плати.
Відповідно до статей 509, 510, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (статті 525, 625 ЦК України).
Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Згідно статтями 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
ОСОБА_1 , звертаючись до суду із зустрічним позовом, як на підставу для розірвання договору оренди землі від 21.11.2006 посилалася на систематичну невиплату їй орендарем СПП «МАЯК ПЛЮС» орендної плати.
Тягар спростування зазначених обставин та доведення систематичної сплати орендної плати покладається, в даному випадку на орендаря СПП «МАЯК ПЛЮС».
Аналізуючи надані відповідачем за зустрічним позовом СПП «МАЯК ПЛЮС» докази на підтвердження фактичного виконання зобов`язань за договором оренди від 21.11.2006 в частині сплати орендної плати суд виходить з того, що матеріали справи не містять достовірних доказів на підтвердження отримання ОСОБА_1 орендної плати за землю за період з 2007 по 2020 роки. Що стосується наявних в матеріалах справи доказів сплати орендної плати за 2021-2023 роки, то вони за своєю формою та змістом не відповідають вимогам офіційного документа фінансової звітності, не відносяться до платіжних документів, якими б могли бути видатковий касовий ордер, виписаний орендарем та підписаний орендодавцем; видаткова накладна, підписана сторонами тощо.
Крім того, надані докази містять суттєві невідповідності та протиріччя, зокрема, зазначений у п.2.1 договору оренди землі від 21.11.2006 розмір орендної плати, що становить 225,00 грн на рік (а.с.9) не узгоджується з сумою орендної плати, зазначеною у відомостях за 2021-2023 роки ( 5000, 5500 грн) (а.с.42- 43), в той час коли договір оренди не містить умов та порядку збільшення чи індексації орендної плати, а додаткова угода про збільшення розміру орендної плати з відповідною її державною реєстрацією, як того вимагає стаття 654 ЦК України та стаття 15 Закону України «Про оренду землі», між сторонами не укладалася.
Більш того, у податковій звітності за 2021, 2022 та 2023 роки СПП «МАЯК ПЛЮС» відзвітувало про нарахований ОСОБА_1 дохід у розмірі по 2650,00 грн щорічно (а.с.12-39).
Всі вищенаведені обставини викликають обґрунтовані сумніви щодо належного виконання зобов`язань з боку СПП «МАЯК ПЛЮС» з виплати орендної плати у передбаченому договором розмірі.
З огляду наведеного, суд доходить висновку, що відповідачем за зустрічним позовом не доведено належними та достатніми доказами, що за договором оренди землі від 21.11.2006 орендна плата сплачувалася ОСОБА_1 у розмірі, встановленому договором, оскільки докази виплати орендної плати ОСОБА_1 , починаючи з 2007 року суду не надані, а надані за 2021-2023 роки докази, за наявності між ними суперечностей щодо розміру орендної плати, виключають можливість прийняти їх судом як безспірне підтвердження належного виконання умов договору оренди землі від 21.11.2006 щодо виплати ОСОБА_1 орендної плати.
Таким чином, відповідач за зустрічним позовом СПП «МАЯК ПЛЮС» не довів проведення належного розрахунку з позивачем ОСОБА_1 за оренду земельної ділянки упродовж 2007-2023 років, що свідчить про невиконання зі свого боку обов`язку, передбаченого ст.25 ЗУ «Про оренду землі» зі своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати за земельну ділянку, і є підставою, відповідно до ст.32 ЗУ «Про оренду землі», для дострокового розірвання договору оренди землі від 21.11.2006 року, укладеного між СПП «МАЯК ПЛЮС» та ОСОБА_1 на підставі пункту «д» частини 1 статті 141 ЗК України через систематичну несплату орендної плати.
За таких обставин, наявні підстави для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 та розірвання договору оренди землі від 21.11.2006, укладеного між нею та СПП «МАЯК ПЛЮС з приводу земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,12 га в с. Дорошівці.
Водночас, дійшовши висновків про розірвання договору оренди землі від 21.11.2006, укладеного між СПП «МАЯК ПЛЮС» та ОСОБА_1 , відсутні підстави для задоволення первісного позову та витребування від ТОВ «ЗАХІДНИЙ БУГ» у володіння СПП «МАЯК ПЛЮС» спірної земельної ділянки, оскільки у зв`язку з розірванням договору оренди землі від 21.11.2006 між СПП «МАЯК ПЛЮС» та ОСОБА_1 право оренди СПП «МАЯК ПЛЮС» щодо земельної ділянки кадастровий № 7321584400:01:008:0047, площею 1,12 га у відповідності до ч.1 ст.653 ЦК України припиняється з моменту набрання рішенням суду про розірвання довору законної сили.
За таких обставин в задовленні первинного позову СПП «МАЯК ПЛЮС» слід відмовити.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з положень ст.141 ЦПК України, згідно з якими, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Враховуючи, що в позові СПП «МАЯК ПЛЮС» до ОСОБА_1 , ТОВ «ЗАХІДНИЙ БУГ» про витребування земельної ділянки відмовлено, понесені СПП «МАЯК ПЛЮС» судові витрати по сплаті судового збору не відшкодовуються і покладаються на позивача.
При цьому, враховуючи, що зустрічний позов ОСОБА_2 до СПП «МАЯК ПЛЮС» задоволено в повному обсязі, з СПП «МАЯК ПЛЮС», тобто з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 слід стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :
В задоволенні позову Сільсьогосподарського приватного підприємства «МАЯК ПЛЮС» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАХІДНИЙ БУГ» про витребування земельної ділянки - відмовити.
Зустрічний позов ОСОБА_1 до Сільськогосподарського приватного підприємства «МАЯК ПЛЮС» про розірвання договору оренди землі — задовольнити.
Розірвати договір оренди землі від 21.11.2006, укладений між Сільськогосподарським приватним підприємством «МАЯК ПЛЮС» та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 1,12 га, зареєстрований у Головному управлінні Держгеокадастру у Чернівецькій області за № 040781300082 від 26.11.2007.
Стягнути з Сільськогосподарського приватного підприємства «МАЯК ПЛЮС» (ЄДРПОУ 32976339, юридична адреса: Чернівецька область Чернівецький район село Юрківці) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , жительки села Дорошівці Чернівецького району Чернівецької області) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення суду складено 20.07.2026.

Суддя Олена ПУХАРЄВА