Справа № 302/989/26 
Провадження № 2/302/610/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ЗАОЧНЕ

09.09.2026 селище Міжгір`я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді – Пухальського С. В.,
за участю секретаря судового засідання – Бобонич Н. Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 08 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» із метою отримання банківських послуг та шляхом підписання анкети-заяви приєдналася до Договору про надання банківських послуг «Monobank».
Представник позивача зазначив, що відповідно до умов договору анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становлять єдиний договір про надання банківських послуг.
Позивач вказував, що укладення договору здійснювалося із застосуванням цифрового власноручного підпису в мобільному додатку monobank відповідно до вимог законодавства України, а відповідачка, підписавши анкету-заяву, підтвердила ознайомлення з умовами договору, погодилася з ними та зобов`язалася їх виконувати.
Представник позивача зазначив, що на виконання умов договору банком відкрито відповідачці поточний рахунок, випущено платіжну картку та встановлено кредитний ліміт у розмірі 60 000,00 грн, чим банк належним чином виконав свої договірні зобов`язання.
Позивач зазначив, що відповідно до умов договору користування кредитними коштами здійснювалося в межах установленого кредитного ліміту, а відповідачка зобов`язалася щомісячно сплачувати мінімальні платежі, проценти за користування кредитом та виконувати інші умови договору.
За твердженням позивача, відповідачка належним чином свої договірні зобов`язання не виконувала, своєчасно не вносила обов`язкових платежів, унаслідок чого допустила прострочення виконання грошового зобов`язання.
Представник позивача зазначив, що у зв`язку з простроченням виконання відповідачкою своїх зобов`язань понад дев`яносто календарних днів відповідно до умов договору таке порушення було визнано істотним, у зв`язку з чим банк направив відповідачці повідомлення про необхідність усунення порушення та погашення заборгованості. Оскільки зазначені вимоги виконані не були, кредит переведено у форму «на вимогу», а вся заборгованість стала такою, що підлягає поверненню.
За розрахунком позивача, станом на 18 травня 2026 року загальний розмір заборгованості відповідачки за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 08 грудня 2020 року становить 135 255,30 грн, з яких:
?128 928,00 грн – заборгованість за тілом кредиту;
?6 327,30 грн – заборгованість за пенею.
Посилаючись на положення статей 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, Закону України «Про споживче кредитування», а також умови укладеного між сторонами договору, представник позивача просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» у розмірі 135 255,30 грн, з яких 128 928,00 грн – заборгованість за тілом кредиту та 6 327,30 грн – пеня.
Крім того, позивач просив стягнути з відповідачки понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662,40 грн.
Ухвалою суду від 28 липня 2026 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно визначено, що формування та зберігання матеріалів цивільної справи здійснюються у змішаній формі – паперовій та електронній.
Ухвалою суду від 13 серпня 2026 року постановлено продовжити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився. У позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судової повістки за відомою суду адресою її зареєстрованого місця проживання, а також шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті Судової влади України. Відзиву на позовну заяву, заяв чи клопотань до суду не подала, про причини неявки суд не повідомила.
Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за умови, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився без повідомлення причин або без поважних причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для заочного розгляду справи.
Оскільки у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності відповідно до вимог статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов таких висновків.
Судом установлено, що 08 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» з метою отримання банківських послуг у межах проєкту «Monobank» та підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. 
Підписанням Анкети-заяви відповідачка підтвердила, що ознайомилася та погодилася з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в Акціонерному товаристві «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів «Monobank», Тарифами, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які разом з Анкетою-заявою становлять Договір про надання банківських послуг. Також відповідачка підтвердила отримання примірника договору у мобільному додатку та взяла на себе зобов`язання виконувати його умови. 
На виконання умов договору Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» відкрило на ім`я ОСОБА_1 поточний рахунок НОМЕР_1 , спеціальним платіжним засобом за яким є платіжна картка № НОМЕР_2 , та встановило кредитний ліміт у розмірі 60 000,00 грн, що підтверджується наданими до матеріалів справи Анкетою-заявою, довідкою про відкриття рахунку, довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту та випискою про рух коштів за рахунком. 
Із виписки про рух коштів за рахунком убачається, що після встановлення кредитного ліміту відповідачка користувалася кредитними коштами, здійснювала видаткові операції за рахунком та частково погашала заборгованість шляхом внесення платежів. Разом із тим у подальшому вона належним чином не виконувала взяті на себе договірні зобов`язання щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів, унаслідок чого утворилася прострочена заборгованість. 
Згідно з наданим Акціонерним товариством «УНІВЕРСАЛ БАНК» розрахунком заборгованості станом на 18 травня 2026 року заборгованість ОСОБА_1 за Договором про надання банківських послуг від 08 грудня 2020 року становить 135 255,30 грн, з яких 128 928,00 грн – загальний залишок заборгованості за наданим кредитом, 6 327,30 грн – заборгованість за пенею, тоді як заборгованість за порушення грошового зобов`язання відповідно до поданого розрахунку становить 0,00 грн.
Оцінюючи надані докази та встановлені обставини справи, суд виходить із такого.
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За змістом частини першої статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, а також умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частинами першою та другою статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо його форми не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Дослідженими судом доказами підтверджується укладення між сторонами Договору про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачкою Анкети-заяви, на виконання якого Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» відкрило відповідачці поточний рахунок, установило кредитний ліміт та надало можливість користуватися кредитними коштами.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
За змістом статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених його змістом.
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом установлено, що Акціонерне товариство «УНІВЕРСАЛ БАНК» належним чином виконало свої зобов`язання за договором, відкривши відповідачці поточний рахунок, встановивши кредитний ліміт та забезпечивши можливість користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами кредитування.
Надана позивачем виписка про рух коштів за рахунком підтверджує фактичне користування відповідачкою кредитними коштами, здійснення нею видаткових операцій за рахунком, а також внесення окремих платежів на погашення заборгованості, що свідчить про виконання сторонами договору та користування відповідачкою наданим кредитом.
Відповідачка не скористалася наданим їй процесуальним правом подати відзив на позовну заяву, не надала доказів, які б спростовували наведений позивачем розрахунок заборгованості, а також не подала належних і допустимих доказів повного або часткового погашення заборгованості у більшому розмірі, ніж враховано позивачем.
Сам по собі факт неподання відповідачкою відзиву не звільняє позивача від обов`язку доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Разом із тим досліджені судом письмові докази у своїй сукупності підтверджують факт виникнення між сторонами договірних відносин, надання банком відповідачці можливості користуватися кредитними коштами, їх фактичне використання та наявність непогашеної заборгованості, розмір якої підтверджується поданим позивачем розрахунком та іншими письмовими доказами, що містяться у матеріалах справи. При цьому питання щодо правомірності стягнення окремих складових заявленої позивачем заборгованості підлягає самостійній правовій оцінці суду відповідно до вимог чинного законодавства.
Досліджені судом докази підтверджують наявність у відповідачки непогашеної заборгованості за основною сумою кредиту. Разом із тим заявлена до стягнення сума позову також включає пеню у розмірі 6 327,30 грн, правомірність стягнення якої підлягає окремій правовій оцінці суду.
Вирішуючи вимогу про стягнення пені, суд виходить із такого.
Відповідно до статей 549 та 611 Цивільного кодексу України неустойка у формі штрафу або пені є одним із правових наслідків порушення зобов`язання та способом забезпечення його виконання у випадках, установлених договором або законом.
Водночас пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України встановлено, що у період дії в Україні воєнного або надзвичайного стану та протягом тридцяти днів після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит або позику банком або іншим кредитодавцем, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплачувати на користь кредитодавця неустойку у формі штрафу або пені за таке прострочення. Цією ж нормою передбачено, що неустойка у формі штрафу або пені та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання або неналежне виконання таких зобов`язань, підлягають списанню кредитодавцем.
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом до 02 жовтня 2025 року пеня за договором не обліковувалася, 02 жовтня 2025 року її розмір становив 1 990,50 грн, а станом на 01 грудня 2025 року – 6 327,30 грн. Отже, заявлена до стягнення пеня була нарахована саме у період дії воєнного стану, тобто після 24 лютого 2022 року.
За таких обставин вимога про стягнення пені у розмірі 6 327,30 грн суперечить імперативним положенням пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, якими позичальника звільнено від обов`язку сплачувати таку неустойку, а на кредитодавця покладено обов`язок її списати.
Водночас положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України звільняють позичальника лише від відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, однак не припиняють самого грошового зобов`язання та не звільняють його від обов`язку повернути фактично отримані й використані кредитні кошти.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що вимоги Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» про стягнення з відповідачки заборгованості за основною сумою кредиту у розмірі 128 928,00 грн є законними, обґрунтованими та підтверджуються належними, допустимими і достатніми доказами, тоді як у задоволенні вимоги про стягнення пені у розмірі 6 327,30 грн слід відмовити.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із такого.
Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
Позивачем заявлено вимоги майнового характеру на загальну суму 135 255,30 грн. Судом задоволено позовні вимоги у розмірі 128 928,00 грн, що становить 95,32 % від ціни позову.
Отже, пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 537,98 грн.
В іншій частині витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.
Керуючись статтями 2, 3, 10–13, 19, 76–81, 89, 141, 258–259, 263–265, 268, 273, 280–283, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» (код Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України 21133352, місцезнаходження: 04080, місто Київ, вулиця Оленівська, будинок 23) заборгованість за Договором про надання банківських послуг від 08 грудня 2020 року у розмірі 128 928,00 грн (сто двадцять вісім тисяч дев`ятсот двадцять вісім гривень 00 копійок), що становить заборгованість за наданим кредитом.
У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 в частині стягнення пені у розмірі 6 327,30 грн (шість тисяч триста двадцять сім гривень 30 копійок) відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» судовий збір у розмірі 2 537,98 грн (дві тисячі п`ятсот тридцять сім гривень 98 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо таку заяву подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути поновлений також у разі його пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Апеляційну скаргу на заочне рішення суду відповідач може подати безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, установлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Пухальський С. В.