ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
26.08.2026 | Справа № 910/6359/24 (910/4841/26)

За позовом Ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Растер" арбітражного керуючого Литвиненко Сергія Сергійовича
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніверсал Енерджі";
2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Окмайстер"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд роял експрес" (02034, м. Київ, вул. Якова Гніздовського, 1-ф, ідентифікаційний номер 42997177)
про визнання недійсним договору та витребування права вимоги. 
в межах справи №910/6359/24
За заявою Фізичної особи-підприємця Сиволобова Максима Марковича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Растер" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 69 в, ідентифікаційний номер 44560995)
про банкрутство
Суддя Мандичев Д.В.
Секретар судового засідання Улахли О.М.
Представники учасників:
позивач - Литвиненко С.С. (поза межами приміщення суду),
від відповідачів-1, 2 - не з`явилися,
від третьої особи - не з`явилися,
вільний слухач - ОСОБА_1
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа № 910/6359/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Растер".
До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Растер" арбітражного керуючого Литвиненко Сергія Сергійовича до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніверсал Енерджі"; 2) "Окмайстер" про визнання недійсним договору та витребування права вимоги.
Також, від позивача надійшла заява про забезпечення позову.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.05.2026 заяву Ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Растер" арбітражного керуючого Литвиненка Сергія Сергійовича про забезпечення позову задоволено частково. Із метою забезпечення позову заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "ОКМАЙСТЕР" (03195, Україна, м. Київ, вул. Банкова, буд. 3; ідентифікаційний код 39982815) вчиняти будь-які дії щодо розпорядження правами вимоги, набутими на підставі Договору про відступлення права вимоги № 1509/25-1 від 15.09.2025 року, укладеного з ТОВ "Юніверсал Енерджі", а саме: відступати зазначені права вимоги будь-яким третім особам; укладати договори застави, іпотеки або будь-якого іншого обтяження зазначених прав вимоги; пред`являти вимоги до боржників та отримувати виконання за зазначеними правами вимоги; вчиняти будь-які інші правочини або дії, що тягнуть за собою перехід, обтяження або припинення зазначених прав вимоги. Заборонено будь-яким особам вчиняти реєстраційні дії щодо переходу права іпотекодержателя за Іпотечним договором № 58 від 16.01.2020 року щодо комплексу нежитлових будівель нафтобази, розташованої за адресою: Житомирська область, Овруцький район, м. Овруч, вул. Шухевича Романа, буд. 33 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 882861718242). В іншій частині заяви - відмовлено.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.05.2026 позовну заяву залишено без руху.
До Господарського суду міста Києва надійшли докази усунення недоліків, встановлених в ухвалі суду від 04.05.2026.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 17.06.2026. Позивачу встановлено строк до 10.06.2026 (включно) подати суду всю первісну документацію, яка підтверджує право вимоги, передане за Договором відступлення права вимоги №01-б від 06.05.2024 року (кредитні договори, договори застави чи іпотеки, тощо), а також Додатки №1 та №2 до Договору відступлення права вимоги №01-б від 06.05.2024 року.
04.06.2026 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Окмайстер".
17.06.2026 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд роял експрес" про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2026 відкладено судове засідання у справі №910/6359/24 (910/4841/26) на 17.07.2026.
17.07.2026 до суду надійшло клопотання позивача про долучення документів до матеріалів справи.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2026 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд роял експрес" від 16.06.2026. Залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Гранд роял експрес" (02034, м. Київ, вул. Якова Гніздовського, 1-ф, ідентифікаційний номер 42997177) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів. Відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 19.08.2026.
29.07.2026 до суду надійшло повідомлення позивача на виконання вимог ухвали від 17.07.2026.
18.08.2026 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд роял експрес" по суті спору.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2026 відкладено розгляд справи по суті у судовому засіданні на 26.08.2026.
У судове засідання, призначене на 26.08.2026, з`явився представник позивача, який підтримав вимоги позову.
Представники відповідачів-1,-2, третьої особи до судового засідання не з`явилися, проте про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, - 

ВСТАНОВИВ:

06.05.2024 між ТОВ «РАСТЕР» та ТОВ «Юніверсал Енерджі» укладено договір № 01-б про відступлення права вимоги до ТОВ «ГРАНДРОЯЛЕКСПРЕС», відповідно до п.1 якого за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора до позичальників, боржників заставодавців (іпотекодавців) та поручителів зазначених у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредитору (овердрафту), дебіторською заборгованістю, договорами поруки, договорами іпотеки (іпотечними договорами) та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього Договору. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.
Згідно із п. 2 Договору Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Первісним кредитором у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього Договору, право вимагати сплати неустойок, пені, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України. 
За положеннями п. 4 Договору за відступлення права вимоги за Основними договорами відповідно до цього Договору Новий кредитор сплачує Первісному кредитору грошові кошти у сумі 4 243 000 (чотири мільйони двісті сорок три тисячі) гривень 00 копійок, без ПДВ. Ціна договору сплачується Новим кредитором Первісному кредитору повному обсязі протягом 3 (трьох) банківських днів за реквізитами зазначеними у п. 14 цього Договору. 
У п. 5 Договору вказано, що Новий кредитор підтверджує, що в момент укладення цього Договору отримав від Первісного кредитора усі наявні в Первісного кредитора документи, що підтверджують право вимоги до Боржників.
Відповідно до п.1 Акту приймання-передачі Права вимоги від 06.05.2024 до Договору про відступлення права вимоги № 01-б від 06.05.2024 цим Актом приймання-передачі Права Вимоги Сторони підтверджують, що Первісний кредитор передав, а Новий кредитор прийняв на підставі Договору про відступлення права вимоги № 01-б від 06.05.2024, укладеного між Первісним кредитором та Новим кредитором права вимоги, які складаються з грошових вимоги за наступними правочинами, а саме:- кредитним Договором № 474/20 про надання овердрафту за поточним рахунком від 03.11.2020 (з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків), укладений Боржником - ТОВ «Центральна енергетична група», код ЄДРПОУ 42497911, загальна сума заборгованості 11 714 509,87 грн.;- кредитним Договором № 338/19 про надання кредитору на умовах кредитної лінії від 01.01.2019 (з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків), укладений Боржником - ТОВ «Гранд Роял Експрес», код ЄДРПОУ 42997177, загальна сума заборгованості 19 962 445,11 грн;- кредитним Договором № 340/19 про надання овердрафту за поточним рахунком від 01.10.2019 (з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків), укладений Боржником - ТОВ «Гранд Роял Експрес», код ЄДРПОУ 42997177, загальна заборгованості 8 604 116,48 грн;- Договором РКО № 26001001203010 від 01.08.2022, укладений Боржником- ТОВ «Гранд Роял Експрес», код ЄДРПОУ 42997177, загальна сума заборгованості 600,00 грн;- Договір РКО № 26009001206600 від 01.08.2022, укладений між Боржником- ТОВ «Центральна енергетична група», код ЄДРПОУ 42497911, загальна сума заборгованості 600,00 гривень.
Право вимоги за Кредитним договором № 338/19 від 01.10.2019 забезпечено Іпотечним договором № 58 від 16.01.2020, об`єктом іпотеки за яким є комплекс нежитлових будівель нафтобази (будівлі та споруди), об`ємом зберігання 12 875 куб.м., що розташовані за адресою: Житомирська область, Овруцький район, м. Овруч, вул. Правди (вул. Шухевича Романа), буд. 33; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 882861718242.
Надалі, відповідне право вимоги відступлено до ТОВ «Окмайстер» на підставі договору від 15.09.2024 № 1509/25-1, про що вказано в ухвалі Господарського суду м. Києва від 24.11.2024 по справі № 910/9261/22.
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні позову з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (наразі - КУзПБ), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
21.10.2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII, який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника-юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон про банкрутство.
Законодавство у сфері банкрутства містить спеціальні та додаткові, порівняно із нормами ЦК України та ГК України, підстави для визнання оспорюваних правочинів недійсними, і застосовуються коли боржник перебуває в особливому правовому режимі, який врегульовано законодавством про банкрутство.
Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
За змістом статті 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.
Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16 тощо.
Відповідно до частини 1 статті 42 КУзПБ (у редакції, чинній на момент укладення спірного правочину) Господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив іншій особі або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.
Згідно з частиною 2 статті 42 КУзПБ (у редакції, чинній на момент укладення спірного правочину) правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.
Відтак, приписи статті 42 КУзПБ розширюють визначені приписами статті 215 ЦК України підстави для визнання недійсними правочинів та надають можливість визнати недійсною угоду, яка відповідає вимогам цивільного та господарського законодавства, проте вчинена у період протягом трьох років, що передував відкриттю процедури банкрутства або після порушення справи про банкрутство, та вчинена на шкоду боржнику або його кредиторам (подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №920/10/21 (920/868/21)).
Як на підставу для визнання договору про відступлення права вимоги від 06.05.2024 № 01-б недійсним, позивач посилався на фраудаторність правочину відповідно до положень ч. 1 ст. 42 КзПБ, оскільки на момент укладення оспорюваного правочину, Боржник був обізнаний про наявність значної заборгованості перед ГУ ДПС у Київській області, у той час як економічна доцільність укладення спірного договору із відчуження прав вимоги за неринковою ціною була відсутня.
Так, із заяви про визнання кредиторських вимог ГУ ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу ДПС, вбачається, що заборгованість Боржника перед ГУ ДПС у Київській області на загальну суму 470 972 416,08 грн. та податкова заборгованість на загальну суму 253 130,32 грн. виникла на підставі податкових повідомлень-рішень, винесених в березні та квітні 2024 року.
Суд звертає увагу, що презумпція сумнівності правочинів, вчинених у підозрілий період, сама по собі не означає безмежної дискреції суду щодо визнання будь-якого правочину, укладеного у такий період, недійсним, а тому вимагає досконалої юридичної техніки застосування і суворого дотримання вимог, встановлених у відповідній нормі закону, оскільки несе ризики непропорційного втручання в цивільний оборот та майнові права контрагентів боржника.
На підтвердження відчуження ТОВ "Растер" прав вимоги за неринковою ціною позивач послався на Звіт про оцінки майна нафтобази (будівлі та споруди), об`ємом зберігання 12 875 куб.м., що розташована за адресою: Житомирська обл., Овруцький р-н, м. Овруч, вул. Правди (вул. Шухевича Романа), буд. 33, ПП "Світлицька нова", відповідно до якого станом на день проведення оцінки (28.04.2025 року), вартість об`єкта оцінки без ПДВ складає - 34 470 900 (тридцять чотири мільйони чотириста сімдесят тисяч дев`ятсот) гривень 00 копійок), з урахуванням відсутності істотних змін ринку та стану об`єкта.
Згідно частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достатніми є докази, які дають змогу вважати висновок про існування певної обставини істинним з певною вірогідністю, яка задовольняє встановлений для доведення цієї обставини стандарт доведення.
Проте, позивачем до матеріалів справи не долучено відповідний Звіт про оцінки майна нафтобази (будівлі та споруди), об`ємом зберігання 12 875 куб.м., що розташована за адресою: Житомирська обл., Овруцький р-н, м. Овруч, вул. Правди (вул. Шухевича Романа), буд. 33.
Також, матеріали справи не містять доказів щодо заниження вартості безпосередньо відступлених прав вимоги за Договором про відступлення права вимоги № 01-б від 06.05.2024, оскільки відповідні доводи позивача щодо неринкової вартості майна стосувалися саме забезпечення за Кредитним договором № 338/19 від 01.10.2019.
Отже, суд дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем обставин відчуження прав вимоги за заниженою вартістю, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження обставини того, що відчуження ТОВ "Растер" права вимоги відбулося за ціною, яка не є ринковою.
До того ж, як слідує з пункту 1 оспорюваного Договору, Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора до позичальників, боржників заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього Договору 
Водночас, до матеріалів справи не надано додано Додаток № 1 та Додаток № 2 до Договору про відступлення права вимоги № 01-б від 06.05.2024 щодо переліку заставодавців (іпотекодавців), права вимоги до яких відступаються, у той час як із наданого тексту договору не вбачається, які конкретно вимоги до заставодавців (іпотекодавців) передані за цим договором.
Отже, зі змісту наданих до суду договору про відступлення права вимоги № 01-б від 06.05.2024 та акту приймання-передачі права вимоги від 06.05.2024 не вбачається можливість встановити перелік заставодавців (іпотекодавців) та розмір вимог до них, що відступлені за спірним договором.
За наведених обставин, правові підстави вважати недотриманою сторонами вимогу статті 24 Закону України «Про іпотеку» про нотаріальне посвідчення договору відсутні.
З огляду на викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги № 01-б від 06.05.2024, у зв`язку з чим у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
Ураховуючи, що позовна вимога про застосування наслідків недійсності правочину шляхом витребування у ТОВ «ОКМАЙСТЕР» на користь ТОВ "РАСТЕР" прав вимоги, набутих на підставі Договору про відступлення права вимоги № 1509/25-1 від 15.09.2025, має за обґрунтуванням позову похідний характер від основної позовної вимоги, суд дійшов обґрунтованого висновку також відмовити в задоволенні даної похідної позовної вимоги.
Інші доводи учасників справи судом розглянуті, проте на результат вирішення спору не вплинули. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain).
Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга статі 2 ГПК України).
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, витрати по сплаті судового збору покладаються у порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України на позивача.
Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд - 
ВИРІШИВ:
1. У задоволенні позову відмовити повністю.
2. Судові витрати покласти на позивача.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 31.08.2026

Суддя Д.В. Мандичев