Справа №367/7277/25 Суддя в суді першої інст. - Третяк Я.М.
Провадження № 33/824/3330/2026   Суддя-доповідач - Дрига А.М.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2026 року м. Київ

Суддя Київського апеляційного суду Дрига А.М.,
за участю:
захисника в режимі відеоконференцзв'язку - адвоката Ванжули Я.В.,

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Халупка С.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 21 травня 2026 року, 

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою судді місцевого суду:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн, у дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. 
Згідно ст. 40-1 КУпАП постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. 
Як визнав установленим у постанові суддя місцевого суду, правопорушення вчинено за таких обставин. 
Так, 16.06.2025 о 22 год. 40 хв. водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volvo», модель «S40», д/н НОМЕР_1 , рухався по вул. Польовій, 19, в м. Бучі Бучанського району Київської області, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння шкіряного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки або в медичному закладі відмовився. 
Не погоджуючись з постановою суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Зазначає, що матеріали справи не містять належних доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, а ознаки алкогольного сп`яніння, зафіксовані працівниками поліції в акті огляду та протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджуються наявним у матеріалах справи відеозаписом.

Крім того, транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , було зупинено працівниками поліції без законних підстав та не роз`яснено його права.

Зазначає, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, у зв`язку з чим процедура проведення його огляду мала оцінюватися з урахуванням спеціальної норми, передбаченої ст. 266-1 КУпАП. Водночас суд першої інстанції зазначену норму не застосував.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про день, час і місце судового розгляду в суді апеляційної інстанції, в судове засідання не з`явився, захисник не заперечував проти розгляду справи без його участі.

Заслухавши думку захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив про її задоволення, перевіривши та оцінивши доводи, зазначені захисником, суд вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, перевіркою постанови суду першої інстанції на відповідність зазначеним вимогам закону встановлено, що оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а висновки суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП за наведених у постанові суду обставин є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами, а саме: копією постанови про накладення адміністративного стягнення від 16.06.2025;актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 16.06.2025;протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 363958 від 16.06.2025;власноруч написане зобов`язання ОСОБА_2 , який зобов`язався не передавати ОСОБА_1 керування транспортним засобом протягом 24 годин; відеозаписомз нагрудної камери працівників поліції.
Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п. 2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність.
Згідно п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, ОСОБА_1 , який реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов'язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху.
Апеляційний суд вважає, що на вимогу працівників поліції ОСОБА_1 беззастережно мав виконати їх законну вимогу і пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки таке прямо передбачено п. 2.5 ПДР України та абз. 3 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух». 
Відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння свідчить про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Доводи захисника про те, що матеріали справи не містять належних доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, а ознаки алкогольного сп`яніння, зафіксовані працівниками поліції в акті огляду та протоколі про адміністративне правопорушення, не підтверджуються наявним у матеріалах справи відеозаписом, апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Так, до обов'язків поліцейських входить, зокрема виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що визначено Законами України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух», постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 «Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Разом із тим, поліцейський може встановити наявність ознак алкогольного сп`яніння безпосередньо під час спілкування з водієм на підставі власного безпосереднього сприйняття та оцінки його поведінки. Саме виявлення таких ознак є підставою для пропозиції водію пройти огляд на стан сп'яніння у порядку, встановленому законом.
Згідно дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудних камер працівників поліції вбачається, щоу вечірній час доби працівниками поліції зупинено транспортний засіб марки «Volvo» сірого кольору, під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування з ОСОБА_1 працівником поліції у останнього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, зокрема: почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук, запах алкоголю з порожнини рота. Після чого водію неодноразово запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер» на місці зупинки або в закладі охорони здоров`я. Також, водію повідомлено наслідки у разі відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду ОСОБА_1 відмовився. Після чого, відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від отримання копії протоколу та засвідчення підпису відмовився. 

Ознаки алкогольного сп`яніння, виявлені у ОСОБА_1 працівниками поліції, підтверджуються переглянутим відеозаписом з нагрудної камери працівників поліції, а також наявними в матеріалах справи актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакціїв від 16.06.2025 та протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 363958 від 16.06.2025.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 зупинено працівниками поліції без законних на те підстав, спростовуються відеозаписом з відеореєстратора службового автомобіля поліцейських, а також копією постанови про накладення адміністративного стягнення від 16.06.2025, відповідно до якої на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн за порушення вимог ч. 1 ст. 121 КУпАП. Зазначеною постановою встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом у темну пору доби, який мав несправність зовнішніх світлових приладів, а саме задніх габаритних ліхтарів, у зв`язку з чим його дії були кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Крім того, апеляційний суд вважає безпідставними доводи захисника про те, що огляд ОСОБА_1 , як військовослужбовця мав проводитися з урахуванням спеціальної норми, передбаченої ст. 266-1 КУпАП.

За змістом ст. 266-1 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
Частиною 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Однак із матеріалів справи не вбачається, що в день і час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 виконував обов'язки військової служби. За таких обставин він був учасником дорожнього руху, а тому, з урахуванням положень ст. 15 КУпАП, як водій транспортного засобу підлягає адміністративній відповідальності на загальних підставах за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Аналізуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, а тому правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП як відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп'яніння.
Таким чином, переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП захисником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. 
Враховуючи наведене, постанова судді є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Халупка С.В. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 21 травня 2026 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін. 
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Дрига