КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 369/15426/24
провадження № 33/824/70/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд
в складі судді Кирилюк Г. М.,
при секретарі Черняк Д. Ю. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Дуднік Марини Артурівни на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2024 року в складі судді Лисенка В. В., в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
установив:

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з   ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. 
13.11.2024 захисник ОСОБА_1 - адвокат Дуднік М. А. подала апеляційну скаргу, в якій просить: дослідити наявний у справі доказ у вигляді відеозапису з нагрудної камери поліцейського за 07.09.2024; скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2024 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вважає постанову суду першої інстанції незаконною, необґрунтованою, такою, що свідчить про невідповідність висновків суду обставинам справи, всупереч нормам матеріального та процесуального права, зважаючи на наступне. 
Суд першої інстанції не з`ясовував обставини справи, не досліджував наявні у справі докази, не переглядав відеозапис, наявний в матеріалах справи та не ознайомився з письмовими поясненнями захисника, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, ґрунтується на припущеннях. 
Зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують факт порушення водієм правил дорожнього руху і як наслідок його законне зупинення за таке порушення.
З запису нагрудної камери поліцейського не вбачається, що останнім було повідомлено про причини зупинки. Працівниками поліції не було доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм таких положень Правил дорожнього руху, які б відповідно до ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього. За таких підстав всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
З доданого до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапису спілкування ОСОБА_1 зі співробітником поліції, вбачається, що ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав та обов`язків, які передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема можливість подати пояснення та зауваження до змісту протоколу; що жодної ознаки алкогольного сп`яніння, яка б відповідала змісту п. 3 роз-ділу І Інструкції №1452/735 та яка була б виявлена сержантом поліції Залевським О. В. під час спілкування з гр. ОСОБА_1 , поліцейським в присутності останнього, як водія, повідомлено не було. 
В матеріалах справи відсутній акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, який передбачено п. 10 розділу ІІ Інструкції №1452/735. 
Вважає, що сержантом поліції Залевським О. В. було порушено процедуру огляду водія ОСОБА_1 на виявлення в нього ознак алкогольного сп`яніння в частині не встановлення наявності цих ознак на момент пропонування останньому пройти такий огляд (як правових підстав для його проведення), що в імперативному порядку має передувати самій пропозиції поліцейського до проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння , що, як наслідок, свідчить про неправомірність самої пропозиції та відсутність у гр. ОСОБА_1 обов`язку проходження огляду на стан сп`яніння, запропонованого поліцейським за подібних обставин. 
Щодо зазначеної у протоколі такої ознаки сп`яніння, як запах алкоголю з порожнини рота, вважає, що працівник поліції не міг встановити вказану ознаку сп`яніння, оскільки з відеозапису не вбачається такий спосіб спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , який би дозволив виявити запах алкоголю з порожнини роту, позаяк працівник поліції у момент прийняття рішення про складання протоколу не перебував поруч із водієм. Таких ознак сп`яніння, як почервоніння очей, тремтіння пальців рук у ОСОБА_1 не вбачається.
Із відеозапису вбачається адекватність поведінки водія та координація рухів, які повністю відповідали обстановці, за якої відбувалось його спілкування з поліцейським. Отже, відсутні підстави вважати наявність стану алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом.
Також зазначає, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, поліцейські діяли з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведенні такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103.
Судом першої інстанції не прийнято до уваги, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського за 07 вересня 2024 року не містить доказів того, що працівником поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я та відмови останнього від такого огляду.
З огляду на викладене, відмова ОСОБА_1 від проведення огляду на місці за відсутності доказів відмови останнього від проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, не утворює об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні 23.06.2026 захисник ОСОБА_1 - адвокат Дуднік М. А. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити. Після оголошення по справі перерви до 30.06.2026 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його представника. Доводи апеляційної скарги та усні пояснення, надані у судовому засіданні 23.06.2026, підтримує повністю. 
Заслухавши пояснення захисника Дуднік М. А., дослідивши матеріали справи та переглянувши відеозапис, долучений до справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її відповідно до закону.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення (стаття 255 КУпАП). Орган (посадова особа), відповідно до статті 252 КУпАП, оцінює докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Перевіряючи підстави для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП, апеляційний суд встановив таке.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 124626, складеного 07.09.2024 11:17:35 поліцейським відділу поліції №1 ( м. Вишневе) Бучанського РУП 1 УНП в Київській області старшим сержантом поліції Залевським О. В., водій ОСОБА_1 07.09.2024 в м. Вишневе по вул. В. Черновола, 52, керував транспортним засобом Renaul, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На відеозаписі, який долучений працівниками поліції, що здійснювали оформлення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, зафіксовано положення вказаного транспортного засобу після його зупинки працівниками поліції, повідомлення працівником поліції водію про те, що він керував транспортним засобом без посвідчення водія, пропозицію водію пройти огляд на стан сп`яніння, від якої він відмовився. Після складення протоколу ОСОБА_1 його підписав без зауважень, також проставив підпис в п. 13 протоколу про те, що йому роз`яснено права та обов`язки передбачені ст. 63 Конституції України ст. 268 КУпАП.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону. 
Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний: виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, з системного аналізу вказаних норм права вбачається, що проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.
За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, та відповідно зупинення автомобіля всупереч вимогам ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» є необґрунтованими.
Як вбачається з матеріалів справи, 07 вересня 2024 року відносно ОСОБА_1 було винесено також постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №2998354 за ч. 2 ст. 126 КУпАП ( керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом) (а. с. 48). 
Про те, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом без посвідчення водія також було зафіксовано на відеозаписі, який міститься в матеріалах справи, що пояснює законність причин його зупинки. 
Підлягають відхиленню також доводи апеляційної скарги в тій частині, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, а поліцейським не проведено перевірки для виявлення відповідних ознак.
Виявлення ознак сп`яніння не потребує проведення будь-яких спеціальних дій з боку поліцейського, складання будь-яких процесуальних документів та входить до його виключних дискреційних повноважень.
Наявний в матеріалах справи відеозапис зафіксував відмову водія ОСОБА_1 від пропозиції пройти будь-який медичний огляд на стан сп`яніння, а тому доводи апеляційної скарги про те, що останній не відмовлявся від проходження огляду саме в медичному закладі є необґрунтованими. 
З огляду на те, що огляд водія на визначення стану алкогольного сп`яніння не проводився у зв`язку з його відмовою, незабезпечення поліцейським доставки водія до медичного закладу та не вручення останньому письмового направлення на медичний огляд не є обставинами, що вказують на відсутність в діях вказаної особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 124626 від 07 вересня 2024 року, водію ОСОБА_1 роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що свідчить його власноручний підпис у пункті 13 протоколу. Будь-яких заперечень щодо змісту вказаного протоколу, а також пояснень по суті порушення ОСОБА_1 не висловив. Протокол про адміністративне правопорушення не містить його письмових заперечень та пояснень. Крім того, у вказаному протоколі міститься власноручний підпис водія ОСОБА_1 у пункті 18 «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений(а), копію протоколу отримав(ла), внесені про мене дані - правильні). 
Дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду першої інстанції та могли слугувати підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу вказаного адміністративного правопорушення, в апеляційній скарзі не наведено і при перегляді судового рішення не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Дуднік Марини Артурівни залишити без задоволення.
Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2024 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г. М. Кирилюк