Справа 682/1562/26
Провадження № 3/682/359/2026 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 17 липня 2026 року
Суддя Славутського міськрайонного суду
Хмельницької області       Мотонок Т.Я.,
за участі:
секретаря судових засідань      Мелашенко О.В.,
особи, яка притягається
до адміністративної відповідальності     ОСОБА_1 ,
захисника        Волкової А.О.,
розглянувши матеріали справи, які надійшли від Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , дані про попереднє притягнення до адміністративної відповідальності – відсутні, 
за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП,
в с т а н о в и л а:
Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 679273 від 30.05.2026, 30.05.2026 о 01 год. 35 хв. в м. Славута, провулок Пилипа Орлика (Тельмана) 2, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Range Rover, н.з. НОМЕР_1 , не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу, подану за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів та звукових сигналів, чим порушив п. 2.4.ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
Крім того, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 679269 від 30.05.2026 - 30.05.2026 о 01 год. 35 хв. в м. Славута, провулок Пилипа Орлика (Тельмана) 2, водій ОСОБА_1 керував т/з Range Rover, н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: мав різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та обличчя, нечітке мовлення. Водій від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер» або в найближчому медичному закладі відмовився, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор 913379 та 913714, чим порушив п. 2.5.ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зазначені протоколи про адміністративні правопорушення на підставі ст. 36 КУпАП постановою судді від 23.06.2026 було об`єднано в одне провадження.
Під час судового розгляду справи ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушень не визнавав та надав наступні пояснення. Так, у вечірній час 29.05.2026 він повернувся з м. Київ в м. Славута, оскільки був запрошений на святкування до друзів. Під час застілля він трохи випив, але майже одразу пішов у свій автомобіль та заснув, оскільки був втомлений з дороги. Надалі він прокинувся від того, що хтось його штурхав та намагався розбудити. Він побачив працівників поліції, які з`ясовували, хто був водієм автомобіля. Він повідомив, що він не був за кермом вказаного транспортного засобу, тому від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився, оскільки не був водієм. Зауважив, що він дійсно перебував в стані сп`яніння та був втомлений, тому міг сказати працівникам поліції будь-що. На його думку, протоколи про адміністративні правопорушення були складені на нього, оскільки саме він є власником транспортного засобу. 
Захисник Волкова А.О. заперечувала факт вчинення її підзахисним адміністративних правопорушень за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та просила суд провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю складу зазначених адміністративних правопорушень, оскільки наявні в матеріалах справи докази унеможливлюють притягнення ОСОБА_1 до відповідальності. Так, захисник вважає, що ОСОБА_1 , будучи власником автомобіля, того вечора фактично ним не керував та не був водієм, у зв`язку із чим відповідальності за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП не підлягає. 
Крім того, в судових засіданнях у якості свідка була допитана ОСОБА_2 , яка повідомила, що саме вона перебувала за кермом автомобіля, який належить ОСОБА_1 . Так, 29.05.2026 вона була запрошена на святкування до спільних із ОСОБА_1 знайомих. Оскільки її чоловік був на роботі, вона чекала кума ОСОБА_1 , який повертався з м. Київ, щоб той забрав її та вони разом поїхали до друзів. Приїхавши на святкування ОСОБА_1 трохи випив та, будучи втомленим, пішов спати в машину. Із самого початку вони домовилися із ОСОБА_1 , що коли вони будуть повертатися додому за кермом автомобіля буде вона, оскільки вона має посвідчення водія, алкогольні напої не вживає. Близько 10 години вечора вони почали збиратися додому. Спочатку вона завезла гостей додому, потім ще поверталась за іншими речами. Вже близько першої години ночі, коли ОСОБА_3 ще досі не прокидався, вона прийняла рішення їхати додому, оскільки розбудити ОСОБА_3 вона могла. Десь в центрі міста вона побачила, що за нею рухається автомобіль поліцейських із проблисковими маячками. Оскільки вже була комендантська година, а її чоловік працює у поліції, злякавшись відповідальності та не бажаючи проблем для чоловіка, вона не зупинила авто, пришвидшилась та продовжила рух. Надалі вона побачила ліворуч від себе поворот, куди завернула та зупинилась. Тоді вона пересіла на пасажирське сидіння та намагалась одразу розбудити ОСОБА_1 , який перебував на задньому сидінні, але він не прокидався. В цей час працівники поліції вже декілька хвилин стукали у вікна автомобіля. Поліцейські із нею не спілкувались та взагалі ігнорували її присутність. Про те, що водієм була вона, поліцейських не повідомляла через страх.
Також в судове засідання за клопотанням сторони захисту викликався поліцейський ОСОБА_4 , яким складено протокол про адміністративне правопорушення. Так, працівник поліції повідомив, що під час патрулювання в м. Славута 30.05.2026 під час комендантської години вони побачили автомобіль, який вирішили зупинити у зв`язку із порушенням комендантської години, однак на їхню вимогу автомобіль не зупинився, а навпаки пришвидшив рух та різко звернув у провулок. Коли вони під`їхали авто вже стояло. Водія у салоні автомобіля не було, на передньому пасажирському сидінні перебувала жінка, а на задньому сидінні був чоловік. Вони відразу почали спілкування з чоловіком, який заперечив факт керування ним транспортним засобом. Про те, що за кермом була жінка він також заперечив. Жінка пояснення надавати відмовлялась. Адміністративні протоколи були складені на ОСОБА_1 , оскільки він власник транспортного засобу. Разом із тим, на 100 % він не впевнений, що саме ОСОБА_1 був водієм автомобіля, оскільки доказів, які підтверджують факт керування ним транспортним засобом – немає. Свою відмову від проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 мотивував тим, що він не був водієм автомобіля. 
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 2.5 ПДР, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок такого огляду визначений ст. 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Так, за змістом ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Пунктом 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Отже, з урахуванням вищенаведеного, об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), тобто доказова база має бути спрямована на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), або ж відмова від такого огляду.
Окрім того, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП відповідальність передбачена за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.
Згідно п. 2.4 ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.
Об`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення полягає у невиконанні законної вимоги про зупинки особою, яка керує транспортним засобом. 
Суб`єктами адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, є водії транспортних засобів.
Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. 
Згідно ПДР України, водій — особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керування транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Юридичний склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами адміністративного права сукупність ознак, при наявності яких інше протиправне діяння можна кваліфікувати як правопорушення. Отже, склад правопорушення містить чотири необхідні елементи: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкта і суб`єктивну сторону правопорушення.
Повнота і цілісність цієї системи є необхідною умовою для притягнення особи до юридичної відповідальності. Відсутність хоча б одного з елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність) особи, поведінка якої оцінюється у даному конкретному випадку, не є правопорушенням.
Згідно з ч. 3, 4 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Отож, з урахуванням вищенаведеного, дослідивши всебічно матеріали справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не може нести відповідальність за вказані вище правопорушення, оскільки відсутні підстави вважати, що саме він був водієм транспортного засобу Range Rover, н.з. НОМЕР_1 .
Так, на дослідженому в судовому засіданні відеофайлі зафіксовано рух автомобіля Range Rover, н.з. НОМЕР_1 , в нічну пору доби, водій якого не виконував вимогу працівників поліції про зупинку. Після тривалого руху за вказаним автомобілем, який в результаті зупинився, працівники поліції одразу підбігли до водійського сидіння автомобіля, однак за кермом нікого не було. ОСОБА_1 перебував на задньому сидінні транспортного засобу, в той час як свідок ОСОБА_2 перебувала на передньому пасажирському сидінні.
Крім того, ОСОБА_2 повідомила, що саме вона керувала автомобілем Range Rover та після зупинки одразу пересіла на пасажирське сидіння, оскільки злякалася відповідальності.
Відеозаписи з бодікамер поліцейських не підтверджують, факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 . 
Незважаючи на те, що в автомобілі перебувала інша особа, поліцейськими не було вжито заходів для встановлення цієї особи. Зокрема, не відібрано пояснень від ОСОБА_2 , яка перебувала в транспортному засобі разом із ОСОБА_1 .
Інших доказів, які б підтвердили, що саме ОСОБА_1 є належним суб`єктом відповідальності за вказані вище правопорушення – в матеріалах справи немає.
Самі по собі протоколи про адміністративні правопорушення за відсутності будь-яких інших доказів не є беззаперечними доказами вини особи, оскільки не являють собою імперативного факту доведеності вини особи і не узгоджуються із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який передбачає співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій.
Суд самостійно збирати докази не має права, позаяк обов`язок щодо збирання доказів, в силу положень ч. 2 ст. 251 КУпАП, покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Наявні у матеріалах справи докази не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, оскільки свідчать лише про формальність зазначених у них обставин. Отже, суддя приходить до висновку, що протоколи складено лише на припущеннях та ставить під сумнів те, що в діях ОСОБА_1 наявні склади адміністративних правопорушень за ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
Таким чином, обставини, викладені в протоколах про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження дослідженими по справі доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, повинен бути спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених в суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за вчинення адміністративного правопорушення за викладених у протоколі обставинах.
Виходячи з наведеного, у судді виникли обґрунтовані сумніви щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 за обставин, які зазначені в протоколах про адміністративні правопорушення.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 в справі № 177/525/17(2-а/177/23/17) вказав, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Таким чином, враховуючи усі досліджені судом докази та наведені вище обставини, вважаю, що в діях ОСОБА_1 відсутні склади адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 на підставі ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 122-2, 130, 247, 268, 283- 285 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:
Провадження у справі відносно ОСОБА_1 – закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП – у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником.
Повний текст постанови складено: 21.07.2026.

Суддя       Мотонок Т. Я.