ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 р. 	Справа № 520/13504/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2025, головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В., м. Харків, повний текст складено 03.12.25 у справі № 520/13504/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України , Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України , Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України (далі також – відповідачі), в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період 01.03.2018 по 08.12.2022 включно, відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, у фіксованій величині 4463,15 грн щомісячно за період з 01.03.2018 по 08.07.2019 (включно), відповідно до приписів абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44, з урахуванням виплачених сум;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 4463,15 грн щомісячно за період з 09.07.2019 по 28.07.2022 (включно), відповідно до приписів абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44, з урахуванням виплачених сум;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 Національної гвардії України нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 4463,15грн. щомісячно за період з 29.07.2022 по 08.12.2022, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44, з урахуванням виплачених сум.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2025 року адміністративний позов залишено без задоволення.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення суду ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що в Національній гвардії України з січня 2018 року було змінено порядок виплати щомісячної премії, зокрема: у січні 2018 року щомісячна премія не виплачувалась взагалі, у березні 2018 року місячну премію було виплачено за лютий 2018 року, у квітні 2018 року щомісячну премію виплачено за березень 2018 року. Водночас судом першої інстанцій порівняно грошові забезпечення позивача, до складу якого входить:
- у лютому 2018 року, зокрема, щомісячна премія визначена із урахуванням посадового окладу, встановленого відповідно до Постанови № 1294;
- у березні 2018 року щомісячна премія визначена з урахуванням посадового окладу, встановленого відповідно до Постанови №1294, проте проігноровано те, що щомісячну премію за березень 2018 року встановлено рахуванням підвищеного посадового окладу відповідно до Постанови № 704.
За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
У відзиві на апеляційну скаргу Військова частина НОМЕР_2 просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки вважає доводи позивача безпідставними, а оскаржуване рішення ухваленим із дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Інші учасники справи правом на висловлення свого ставлення до апеляційної скарги не скористалися.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач проходив службу з 2007 року, зокрема, у період з 26.11.2012 по 08.07.2019 у Військовій частині НОМЕР_1 Національної Гвардії України, з 08.07.2019 по 28.07.2022 у Військовій частині НОМЕР_2 Національної Гвардії України та з 28.07.2022 по 08.12.2022 у Військовій частині НОМЕР_3 Національної Гвардії України.
Позивач уважає, що під час проходження військової служби йому не виплачено індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 4463,15 грн щомісячно відповідно до приписів абзаців 4,6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078, з огляду на що звернувся до суду з позовом у цій справі.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідачів були відсутні підстави у нарахуванні позивачу індексації відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає таке.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 2 Закону України від 03.07.1991 за № 1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон № 1282-ХІІ), індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до статей 4, 6 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина; індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за № 1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078).
Згідно з пунктом 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Відповідно до абзаців 3-5 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Відповідно до абзацу 6 пункту 5 Порядку № 1078, до визначеної (згідно з абзацами 4 та 5 пункту 5 Порядку № 1078) суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації (103 відсотка).
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 дає підстави для висновку, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Верховний Суд у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21, від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 06 квітня 2023 року у справі №420/11424/21 зазначав, що з 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
У цьому контексті Суд указав, що з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 особа (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Отже, для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи та суму індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу і встановлювати, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці його підвищення.
Якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу, то індексація не нараховується; якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 Порядку № 1078.
З огляду на зазначене для з`ясування питання чи має позивач право на застосування при нарахуванні його індексації грошового забезпечення, починаючи з березня 2018 року, приписів абзацу 3, 4, 5 пункту 5 Порядку № 1078, необхідно з`ясувати розмір грошового забезпечення позивача за попередній місяць, розмір індексації, що мав бути нарахований в цьому місяці, а також суму нарахованого грошового забезпечення без урахування складових, що мають разовий характер, за місяць, в якому відбулося підвищення посадових окладів, тобто у березні 2018 року.
З урахуванням приписів абз 5. п. 5 Порядку 1078 зміна тих видів грошового забезпечення, які за своєю природою не є сталою величиною, не впливає на обрахунок розміру індексації грошового забезпечення позивача.
З метою визначення у позивача права на індексацію-різницю суд на підставі довідки № 541 від 21.04.2025 щодо нарахованого грошового забезпечення позивача, наданої останнім до матеріалів справи, встановив, що грошове забезпечення позивача за лютий 2018 року склало 16 718,56 грн, а за березень 2018 року – 23578,30 грн.
Отже, розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року становить 6 859,74 грн (23578,30 грн - 16 718,56 грн).
При цьому суд ураховує, що навіть якщо розмір грошового забезпечення за березень 2018 враховувати без премії в розмірі 12535,00 грн, тобто 23578,30 – 12535,00 = 11043,30 грн, а розмір грошового забезпечення за лютий 2018 року враховувати без премії та грошової винагороди 60%, яка була виплачена лише в лютому, тобто 16 718,56 – 7309,53 – 5225,47 = 4 183,56 грн, розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року становить 11043,30 - 4 183,56 = 6 859,74 грн.
Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножений на величину приросту індексу споживчих цін та поділений на 100.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» у 2018 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2018 року - 1762 гривні, з 1 липня - 1841 гривня, з 1 грудня - 1921 гривня.
Отже, у березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн.
Керуючись наведеними вище положеннями отримуємо суму можливої індексації у березні 2018 року: 1762,00 грн * 253,30% / 100 = 4463,15 грн (де 253,30% - величина приросту індексу споживчих цін з січня 2008 року по березень 2018 року, розрахована за формулою розрахунку величини приросту індексу споживчих цін, наведеною у додатку 1 до Порядку №1078).
Оскільки сума підвищення заробітної плати у березні 2018 року дорівнює 6 859,74 грн та, відповідно, перевищує суму індексації, яка склалася у зазначеному місяці (4463,15 грн), колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у відповідачів були відсутні підстави у нарахуванні позивачу індексації відповідно до приписів абзаців 4, 6 пункту 5 “Порядку проведення індексації грошових доходів населення”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 за №1078.
Інші вимоги позову не підлягають задоволенню як похідні.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції.
Щодо наведеного позивачем в апеляційній скарзі розрахунку індексації-різниці на підставі особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 , наданих до суду апеляційної інстанції, то колегія суддів зазначає, що відповідні докази не були подані до матеріалів справи під час розгляду справи у суді першої інстанції, поважності причин неможливості їх надання позивачем не наведено. Позивач у якості підстав позову на такі докази не посилався.
Так, у позові позивачем зазначено, що на підставі довідки про доходи грошове забезпечення позивача за лютий 2018 року склало 16 493,91 грн, за березень 2018 року - 23 224,62 грн, з квітня по грудень 2018 року становило на рівні 14 571,97 грн.
Згідно з приписами частини п`ятої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції в оскаржуваній частині правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для розподілу судових витрат. 
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.12.2025 у справі № 520/13504/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	В.Б. Русанова   А.О. Бегунц