Номер провадження: 33/813/1322/26
Номер справи місцевого суду: 522/4467/26 
Головуючий у першій інстанції Переверзева Л.І. 
Доповідач Артеменко  І. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2026 року м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду – Артеменко І.А.,
за участю: секретаря судового засідання – Подуст Т.П.,
захисника особи, яка притягується до відповідальності, - Дзундза А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 05 червня 2026 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, 

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст протоколу про адміністративне правопорушення
08.03.2026 відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №609414 за ст.124 КУпАП.
Відповідно до протоколу 08.03.2026 о 13:45 у м. Одеса по вулиці Пантелеймонівська, 126А, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volkswagen Touran, д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався в безпечності маневру та допустив зіткнення з автомобілем Toyota RAV-4, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який зупинився позаду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 10.9. ПДР, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення
Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 05.06.2026 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., стягнуто судовий збір у сумі 665,60 грн. 

Короткий зміст апеляційної скарги 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Приморського районного суду м.Одеси від 05.06.2026 та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що місцевим судом не враховано, що:
- транспортний засіб Toyota RAV-4 рухався по смузі зустрічного руху, в той час, коли він ( ОСОБА_1 ) закінчував маневр виїзду з місця паркування;
- наявні в матеріалах справи схема місця ДТП не відображає детального опису, інформації про гальмівний шлях, траєкторію руху та інше;
- судом не враховані пояснення ОСОБА_1 , зокрема, що перед початком руху він на виконання вимог п.10.9 ПДР здійснив всі необхідні дії з метою переконання у безпечності маневру та відсутності створення будь-яких перешкод або небезпек інших учасників дорожнього руху. Одночасно, водій марки Toyota RAV-4 не міг стояти на проїзній частині зустрічної смуги, оскільки відповідно до вимог п.15.1 ПДР зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. У разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб та застосувати вимоги п.п.9.9.,9.10,9.11 ПДР. З метою уникнення ДТП, з моменту виявлення автомобіля Toyota RAV-4, який рухався по зустрічній смузі, ним було застосовано екстрене гальмування відповідно до вимог п.12.3 ПДР;
-відсутнє повне, всебічне та об`єктивне з`ясування обставин справи;
- судом не забезпечено реалізацію прав учасників процесу, не з`ясовано належним чином додаткові обставини справи, не допитано свідків зазначеної ДТП, не витребувано письмові докази та не призначено інженерно-транспортну експертизу, що свідчить про спрощений підхід до судового розгляду справи та неврахування обставин, передбачених ст.245,247,280 КУпАП;
- відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.
В судовому засіданні апеляційного суду захисник Дзундза А.М. в інтересах ОСОБА_1 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги. В судове засідання ОСОБА_1 та потерпілий ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з`явились. 24.06.2026 від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Потерпілий ОСОБА_2 не повідомив суду причини своєї неявки. З огляду на положення ч.6 ст.294 КУпАП зазначені обставини не перешкоджають розгляду справи в суді апеляційної інстанції. 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника Дзундза А.М. в інтересах ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Відповідно до вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримані у повному обсязі.

Фактичні дані, встановлені судом
З матеріалів справи вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №609414 від 08.03.2026 складений поліцейським відносно водія ОСОБА_1 , який 08.03.2026 о 13:45 у м.Одеса по вулиці Пантелеймонівська, 126А, керуючи автомобілем Volkswagen Touran, д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався в безпечності маневру та допустив зіткнення з автомобілем Toyota RAV-4, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який зупинився позаду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 10.9. ПДР, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП. В протоколі зазначено, що свідки не залучались.
Вказаний протокол підписано ОСОБА_1 без будь-яких зауважень.
До протоколу додана схема місця ДТП, яка містить графічно зображені та зафіксовані об`єкти, дані про обставини дорожньої пригоди (ділянка, де сталася дорожньо-транспортна пригода, сталі орієнтири, до яких на схемі здійснена прив`язка об`єктів, транспортні засоби, причетні до ДТП, координати їх розміщення, напрямки їх руху тощо), таблицю дорожніх умов, в якій зазначені назви об`єктів, зображених на схемі, та зазначено характеризуючи дані транспортних засобів та відомості про їх пошкодження, а саме:у автомобіля Volkswagen Touran, д.н.з. НОМЕР_1 , - пошкодження заднього бамперу та фари; у автомобіля Toyota RAV-4, д.н.з. НОМЕР_2 , - деформація та пошкодження передньої лівої двері та крила.
Схема підписана учасниками ДТП без зауважень. 
За письмовими поясненнями ОСОБА_2 від 08.03.2026, в цей день (08.03.2026) приблизно о 13:45, він керував автомобілем Toyota RAV-4, д.н.з. НОМЕР_2 , та знаходився на проїжджій частині дороги за адресою Пантелеймонівська,126А. Його транспортний засіб стояв. У цей момент водій автомобіля Volkswagen Touran, д.н.з. НОМЕР_1 , виконуючи маневр руху заднім ходом під час виїзду з місця паркування, не переконався в безпечності маневру та допустив зіткнення з його автомобілем, в`їхавши в нього заднім ходом.
За письмовими пояснення ОСОБА_1 від 08.03.2026, він виїхав на автомобілі Volkswagen Touran, д.н.з. НОМЕР_1 , з парковочного місця, впевнившись, що з правої сторони перешкод немає, здаючи назад, відчув удар, вийшовши на вулицю, він побачив, що позаду нього стоять проти напрямку руху Toyota, н.з. НОМЕР_2 . Перед тим, коли сідав у машину, її там не було.
У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 свою провину не визнав та пояснив суду, що він стояв на стоянці, а коли починав рух заднім ходом, там не було жодного автомобіля та він почав рух назад. Коли він рухався назад, то побачив, як позаду нього під`їхав автомобіль та зупинився. У цей момент, він ( ОСОБА_1 ) загальмував, але уникнути ДТП не вдалось. Зазначив, що автомобіль іншого учасника ДТП стояв на зустрічній смузі.
Під час розгляду справи, що наразі переглядається, суд першої інстанції дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення. 
Апеляційний суд з такими висновками суду першої інстанції погоджується, з огляду на таке.

Позиція апеляційного суду
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтями 251, 280 КУпАП визначено фактичні дані, обставини на основі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Положеннями ст.252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна. Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила (п.1.4 ПДР).
Відповідно до п.2.3б ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. 
За положеннями п.10.9. ПДР під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Судом встановлено, що 08.03.2026 о 13:45 у м. Одеса по вулиці Пантелеймонівська, 126А, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Volkswagen Touran, д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався в безпечності маневру та допустив зіткнення з автомобілем Toyota RAV-4, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який зупинився позаду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.9 ПДР, за що встановлена відповідальність ст.124 КУпАП.
Зазначені обставини підтверджуються:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №609414 від 08.03.2026, складеним уповноваженою особою, підписаний ним та особою, яка притягається до відповідальності;
- схемою місця ДТП від 08.03.2026, підписаною обома учасниками ДТП без зауважень;
- письмовими поясненнями водіїв, наданих на місці ДТП в день події;
- поясненнями ОСОБА_1 , наданими суду першої інстанції та відібрані адвокатом на підставі Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;
- фототаблицею, наданою стороною захисту суду апеляційної інстанції.
Суд першої інстанції надав належну оцінку позиції ОСОБА_1 щодо його невинуватості у ДТП, врахувавши поняття дорожньої обстановки у розумінні пункту 1.10 ПДР України (дорожня обстановка – сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом) та зазначивши, що у розумінні факторів, що визначають дорожню обстановку, водій зобов`язаний заздалегідь прогнозувати поведінку інших учасників дорожнього руху, а також повинен своєчасно встигати реагувати на зміну ситуації, що склалася в процесі керування транспортним засобом. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження.
Виходячи із встановлених обставин події ДТП, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що саме невиконання водієм ОСОБА_1 вимог п.10.9 ПДР України знаходиться у прямому причинному зв`язку з ДТП та наслідками, що настали у виді пошкодження транспортних засобів, оскільки саме водій ОСОБА_1 під час руху транспортного засобу заднім ходом повинен був переконатись, що це не створить небезпеки чи перешкод іншим учасникам дорожнього руху, в даному випадку водію транспортного засобу Toyota RAV-4, д.н.з. НОМЕР_2 , - ОСОБА_2 . 
Надаючи оцінку позиції сторони захисту, що перед початком маневру ОСОБА_1 упевнився у безпечності руху, однак інший учасник пригоди ОСОБА_2 під`їхав позаду нього по зустрічній смузі безпосередньо в момент виконання маневру заднім ходом, слід зазначити, що для кваліфікації дій водія ОСОБА_1 за статтею 124 КУпАП у контексті порушення пункту 10.9 ПДР не має правового значення, чи перебував автомобіль іншого учасника ДТП в нерухомому стані чи здійснював мінімальний рух у момент зіткнення. Вимоги пункту 10.9 ПДР імперативно покладають на водія, який рухається заднім ходом, обов`язок забезпечити повну безпеку маневру протягом усього часу його виконання, включно із залученням (за необхідності) інших осіб для надання допомоги. Наявність чи відсутність порушень ПДР у діях іншого водія (зокрема щодо зупинки транспортного засобу на проїзній частині зустрічної смуги руху) не звільняє ОСОБА_1 від обов`язку неухильно виконувати вимоги правил при русі заднім ходом та не нівелює причинно-наслідкового зв`язку між його діями та настанням ДТП.
Крім того, слід зазначити, що справа про адміністративне правопорушення розглядається судом лише стосовно конкретної особи та в межах висунутого їй обвинувачення у вчиненні конкретного правопорушення. Формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду. При цьому, протокол про адміністративне правопорушення - це відповідним чином оформлений уповноваженою особою процесуальний документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП. Саме складання протоколу - це процесуальна дія суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст.251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Таким чином, встановлення вини особи у порушенні нею ПДР, що є підставою для її притягнення особи до адміністративної відповідальності, без наявності висунутого проти неї обвинувачення у формі складання протоколу компетентним суб`єктом владних повноважень, призведе до порушення права останньої на захист від конкретного адміністративного обвинувачення, що є неприпустимим.
Предметом дослідження у даній справі є відповідність дій ПДР України саме водія ОСОБА_1 , а не водія ОСОБА_2 , оскільки протокол про адміністративне правопорушення, що є предметом розгляду даної справи, складений відносно ОСОБА_1 , а суд здійснює судовий розгляд лише щодо особи, відносно якої складений протокол про адміністративне правопорушення. 
Таким чином, апеляційний суд не дає оцінки доводам апелянта про можливі порушення вимог ПДР України водієм ОСОБА_2 у цій ДТП, оскільки вони виходять за межі даної справи. При цьому, за поясненнями захисника Дзундза А.М. відносно ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення за даними обставинами не складався.
Відтак, оскільки в межах даного судового провадження відбувається судовий розгляд справи про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП в межах протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_1 , то у апеляційного суду відсутні правові підстави для перевірки обставин щодо порушення ОСОБА_2 вимог пункту 15.1 ПДР під час ДТП, яка мала місце 08.03.2026. 
Таким чином, аргументи апелянта про порушення з боку іншого учасника ДТП не доводять відсутності його власної вини, оскільки навіть якщо водій ОСОБА_3 рухався по зустрічній смузі та зупинився, ОСОБА_1 міг уникнути ДТП, дотримуючись вимог п.10.9 ПДР. Наявні в матеріалах справи документи підтверджують, що ОСОБА_1 не забезпечив безпеку свого маневру. Порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.10.9 ПДР є об`єктивно підтвердженим. Дії іншого учасника ДТП не переривають причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ОСОБА_1 та ДТП, оскільки останній мав технічну можливість уникнути зіткнення. 
Судом враховано, що автомобіль за своєю конструкцією створений для руху вперед. Рухаючись заднім ходом, водій має значно гіршу оглядовість через дзеркала заднього виду, а також «мертві зони», у яких можуть знаходитись інші учасники дорожнього руху або перешкоди. Тому, якщо неможливо уникнути руху заднім ходом, то найбільш безпечно звернутись по допомогу до інших осіб, які будуть направляти транспортний засіб, знаходячись за його межами, що узгоджується з положеннями п.10.9 ПДР. На водія, який рухається заднім ходом, покладається більший рівень відповідальності, оскільки цей маневр є потенційно небезпечним. Більш того, перебування транспортного засобу іншого учасника ДТП на проїзний частині в зустрічному напрямку позаду не знімає з водія, який виконує маневр – рух заднім ходом, обов`язку контролювати простір навколо авто. 
Доводи апеляційної скарги про те, що суд не витребував докази, не допитав свідків та не призначив експертизу, є безпідставними та юридично неспроможними. Спроба перекласти на суд обов`язок збору доказів суперечить статтям 245, 251, 252, 280 КУпАП. Суд першої інстанції розглянув справу в межах тих матеріалів, які були офіційно надані поліцією та сторонами під час судового розгляду. При цьому, суд у справах про адміністративні правопорушення не має повноважень самостійно збирати докази, розшукувати свідків чи ініціювати проведення експертизи за відсутності відповідних клопотань сторін. Обов`язок доказування вини покладено виключно на орган, який склав протокол (поліцію), а обов`язок активного захисту та ініціювання збору додаткових доказів - на сторону захисту. Разом з тим, в суді першої інстанції ОСОБА_1 , приймаючи особисто участь в судовому засіданні, не заявляв суду будь-яких клопотань про витребування доказів, допит свідків чи призначення експертизи. Слід зауважити, що сторона захисту не була позбавлена можливості самостійно звернутися до експертної установи для проведення відповідного дослідження на підставі наявних у неї фотоматеріалів з місця події та заздалегідь надати суду висновок експерта.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.10.9 ПДР України та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи.
Твердження апелянта, що наявна в матеріалах справи схема місця ДТП не відображає детального опису, не містить інформації про гальмовий шлях, траєкторію руху тощо не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції. 
Так, наявна в матеріалах справи схема складена у відповідності до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. Вказана схема підписана обома учасниками ДТП без зауважень та заперечень. В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник Дзундза А.М. підтвердив відсутність заперечень щодо складеної схеми місця ДТП. 
Апеляційний суд звертає увагу, що на схемі місця ДТП чітко зафіксовано напрямки руху кожного транспортного засобу (учасників даної ДТП). Невідображення гальмівного шляху на схемі свідчить про його реальну відсутність на місці події, оскільки всі внесені до схеми дані засвідчені підписами обох водіїв без жодних зауважень чи застережень. Крім того, аналіз пояснень ОСОБА_1 відносно того, що він почав рух заднім ходом повільно, на мінімальній швидкості, коли його автомобіль протягом 4-5 секунд котився назад, він побачив наближення автомобіля "Toyota" та застосував екстрене гальмування, свідчить про те, що поява видимих слідів гальмування за вказаних обставин та низької швидкості руху є об`єктивно виключеною.
Щодо доводів апелянта про те, що він підлягає звільненню від сплати судового збору, апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до п.12, п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків; учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №545/1149/17 зроблено правовий висновок про те, що, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст.ст. 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначений у ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Серед них немає пільг щодо звільнення від сплати судового збору у справах про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення.
Ураховуючи те, що у даній справі ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, відсутні підстави вважати, що дана справа пов`язана із порушенням його прав, як учасника бойових дій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту його, як учасника бойових дій. За таких обставин, оскаржуваною постановою правомірно стягнуто з нього на користь держави судовий збір у цій справі.
Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 допустив порушення вимог п.10.9 ПДР України, що призвело до даної ДТП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права, що призвели до неправильного вирішення справи. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги. Застосований місцевим судом до ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень.
За таких обставин, постанова суду є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим відсутні підстави для її скасування, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Приморського районного суду м.Одеси від 05 червня 2026 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду    І.А. Артеменко