ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/4488/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
1.1. У поданому до суду ОСОБА_1 (далі – позивач) просить:
- визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ Україні у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року;
- зобов`язати ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи для призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року;
- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ІІ групи інвалідності 25 травня 2021 року, відповідно до Закону України "Про міліцію", Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року.
1.2. Ухвалою суду від 23.09.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

2.1. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що у відповідності із довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 590090 від 25.05.2021 ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, із зазначенням, що захворювання одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпечення її проведення. З встановленням ІІ групи інвалідності позивач звернувся до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015.
2.2. Однак, листом Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області № 9/75 від 13.06.2025 позивачу було повідомлено, що згідно з доданими ОСОБА_1 документами до заяви від 15.07.2021 та від 19.12.2024 він звертаєтеся за отриманням одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання, одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичній операції забезпечення її проведення. Проте, статтею 23 Закону України «Про міліцію» та умовами Порядку виплата одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності, що настала внаслідок захворювання чи іншого ушкодження здоров`я, одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпечення її проведення, не передбачено. Враховуючи викладене, підстави для складання висновку про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відсутні.
2.3. Вказане рішення про відмову в складанні висновку про призначення одноразової грошової допомоги позивач вважає протиправним, таким, що порушує його конституційні права та підлягає скасуванню.

Позиція відповідача 1

2.4. Представник Міністерства внутрішніх справ України подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.
2.5. Вказав, що відмова позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги відбулась внаслідок перевищення передбаченого пунктом 4 Порядку № 850 граничного дворічного терміну після первинного встановлення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності.
2.6. Так, відповідно до п. 4 Порядку № 850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
2.7. Окрім цього, згідно з доданими до листа заявами ОСОБА_1 від 15.07.2021 та від 19.12.2024 заявник звертався за отриманням одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання, одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення. Проте, статтею 23 Закону України «Про міліцію» та умовами Порядку виплату одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності, що настала внаслідок захворювання чи іншого ушкодження здоров`я, одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, не передбачено.
2.8. Відтак вказує, що МВС України, відмовляючи позивачу у затвердженні висновку про нарахування та призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення йому ІІ групи інвалідності згідно Порядку №850, діяло у межах повноважень та у спосіб передбачений діючим законодавством.

Позиція відповідача 2

2.9. Від представника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій просив суд відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне.
2.10. 31.12.2024 до ГУМВСУ у Луганській області надійшла заява від 19.12.2024 ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності останньому, яка була зареєстрована за вхідним № ВДЗ М-928.
2.11. Листом ГУМВСУ у Луганській області від 13.01.2025 №9/18 ЛК, позивач був проінформований про те що до заяви від 19.12.2024 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням другої групи інвалідності надано не повний перелік документів визначених Порядком №850, а саме відсутній оригінал довідки медико-соціальної експертної комісії або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, яким у застрахованої особи визначено ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках). Крім того зазначеним листом позивач був повідомлений проте, що Порядком № 850 не передбачена виплата грошової допомоги у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок захворювання, одержаного під час безпосередньої участі в АТО, забезпечені її проведення.
2.12. Крім того зауважує, що пунктом 13 Порядку № 850 визначено наступне: працівник міліції, а в разі його загибелі (смерті) - члени його сім`ї, батьки та утриманці можуть пред`явити МВС вимоги щодо виплати грошової допомоги протягом трьох років з дня настання події, що дає право на отримання такої допомоги. В свою чергу позивач із заявою про виплату одноразової грошової допомоги звернувся до ГУМВСУ у Луганській області лише 19.12.2024. Таким чином позивач звернувся до відповідача за отриманням одноразової грошової допомоги майже через три роки сім місяців з дати визначеної у довідці до акту огляду МСЕК № 590090 про встановлення інвалідності, а тому втратив право на отримання допомоги передбаченої ст. 23 Закону України «Про міліцію».

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. Дослідженими матеріалами справи та доводами сторін судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 05.12.2014 по 31.03.2015 та мав спеціальне звання молодшого сержанта міліції.
3.2. За результатами оглядів МСЕК позивачу було установлено:
09.06.1989 - при первинному огляді другу групу інвалідності від травми, отриманої в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (згідно виписки з акта огляду МСЕК № 078797);
18.03.2008 - при первинному огляді третю групу інвалідності від травми, отриманої в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням службових обов`язків (згідно витягу з акту огляду МСЕК № 002351);
14.05.2019 - при повторному огляді другу групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ (згідно виписки з акта огляду МСЕК № 049884);
14.05.2019 - втрату професійної працездатності 40% внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та 10% внаслідок захворювання, одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (згідно довідки про результати визначення ступеня втрати працездатності № 007819);
25.05.2021 - при повторному огляді другу групи інвалідності внаслідок захворювання, одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпечення її проведення (згідно довідки до акта огляду МСЕК № 590090).
3.3. Позивач звернувся до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015.
3.4. Однак, листом Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області № 9/75 від 13.06.2025 позивачу було повідомлено, що згідно з доданими ОСОБА_1 документами до заяви від 15.07.2021 та від 19.12.2024 він звертаєтеся за отриманням одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання, одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичній операції забезпечення її проведення. Проте, статтею 23 Закону України «Про міліцію» та умовами Порядку виплата одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності, що настала внаслідок захворювання чи іншого ушкодження здоров`я, одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпечення її проведення, не передбачено. Враховуючи викладене, підстави для складання висновку про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відсутні. Вказані обставини зумовили звернення позивача до суду із даним позовом.

ІV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ПОЗИЦІЯ СУДУ

4.1. Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 1 ст.46 Основного Закону України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
4.2. 07 листопада 2015 року набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII). До набрання чинності вказаним Законом порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-XII (далі - Закон №565-XII) та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі - Порядок №850).
4.3. Відповідно до статті 23 Закону №565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
4.4. На виконання вимог зазначеної статті, постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 затверджено Порядок №850. Відповідно до пункту 2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) працівника міліції - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.
4.5. Підпунктом 2 пункту 3 Порядку №850 також визначено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
4.6. Пунктом 4 Порядку №850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
4.7. Пунктами 7-9 Порядку №850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
4.8. Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.
4.9. МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
4.10. За своєю суттю одноразова грошова допомога є одноразовою виплатою, гарантованою державою у зв`язку із, зокрема, встановленням інвалідності працівникові міліції, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в ОВС. Механізм призначення одноразової грошової допомоги визначений Порядком №850, пункт 4 якого визначає умови, коли здійснюється виплата допомоги та передбачає дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми.
4.11. Суд зазначає, що у постанові від 22.10.2020 р. у справі № 711/1837/18 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду зробив наступні висновки щодо застосування положень статті 23 Закону № 565-XII та п.4 Порядку № 850:
- із втратою чинності з 07.11.2015 р. Законом № 565-XII право на отримання одноразової грошові допомоги за працівниками міліції збереглося відповідно до пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VII і здійснюється в порядку та на умовах, визначених Порядком № 850;
- Закон № 565-XII, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VII, так само як і Закон №580-VII не містять положень щодо можливості отримання відповідною категорією осіб одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми;
- положення щодо отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням працівникові міліції під час повторного огляду вищої групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності (виплату різниці у розмірах одноразової грошової допомоги) визначається за законодавством, що діє на день повторного огляду та міститься виключно у пункті 4 Порядку № 850;
- передбачені пунктом 4 Порядку № 850 обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі дворічним строком після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності застосовуються починаючи з 31 жовтня 2015 року - з дня набрання чинності вказаним Порядком;
- зазначений дворічний строк обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, чи зміни причини інвалідності незалежно від дати, коли їх встановлено вперше до 31 жовтня 2015 року чи після.
4.12. При цьому, суд звертає увагу на те, що процедура перегляду розміру вже призначеної та виплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною обставин, наданням нових документів, передбачає виплату лише різниці між виплаченою та нарахованою сумою у зв`язку із встановленням згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи чи іншої причини інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності під час повторного огляду. Визначення у такій процедурі строків є важливим для правового регулювання таких відносин, оскільки за загальним правилом суб`єктивні права та юридичні обов`язки їхніх учасників виникають, розвиваються та припиняються у певний час. Строки дисциплінують учасників правових відносин, забезпечують чіткість і визначеність у правах та обов`язках суб`єктів. Такий механізм визначений лише Порядком № 850, пункт 4 якого визначає умови, коли здійснюється виплата допомоги та передбачає дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми.
4.13. Судом встановлено, що позивачу встановлено другу групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ 14.05.2019 (згідно виписки з акта огляду МСЕК № 049884); 14.05.2019 - втрату професійної працездатності 40% внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та 10% внаслідок захворювання, одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (згідно довідки про результати визначення ступеня втрати працездатності № 007819) та 25.05.2021 - при повторному огляді другу групи інвалідності внаслідок захворювання, одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпечення її проведення (згідно довідки до акта огляду МСЕК № 590090).
4.14. Як було зазначено вище зміст п.4 Порядку №850 свідчить про те, що цей пункт регулює правовідносини щодо виплати різниці у розмірах одноразової грошової допомоги особі, якій таку допомогу вже було призначено та виплачено раніше, у разі підвищення групи інвалідності або ступеня втрати працездатності за результатами повторного огляду МСЕК. До правовідносин первинного призначення одноразової грошової допомоги (у випадку, коли особа вперше звертається за такою виплатою та раніше її не отримувала) положення п.4 Порядку №850 не застосовуються. Як встановлено судом, одноразова грошова допомога позивачу раніше не призначалася і не виплачувалася, тобто позивач не є «одержувачем грошової допомоги» у розумінні п.4 Порядку №850, а звертається за первинним призначенням такої допомоги у зв`язку з інвалідністю другої групи. Відтак, обмеження дворічним строком після первинного встановлення інвалідності, яке передбачене п.4 Порядку №850, до правовідносин у даній справі не застосовується.
4.15. Також, суд зауважує, що згідно листа Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області № 9/75 від 13.06.2025 року вказано, що згідно з поданими ОСОБА_1 документами до заяв від 15.07.2021 та 19.12.2024 він звертався за отриманням одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання, одержаного під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення. Водночас комісія послалася на те, що статтею 23 Закону України «Про міліцію» та Порядком № 850 не передбачено виплату допомоги у таких випадках, у зв`язку з чим було зроблено висновок про відсутність підстав для призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги. Таким чином вбачається, що позивач неодноразово намагався реалізувати своє право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів №850 у встановлені законодавством строки, однак відповідачами за результатами розгляду документів тільки 13.06.2025 було повідомлено позивача про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги за результатами розгляду заяв від 15.07.2021 та 19.12.2024.
4.15-1. Оцінюючи довід Відповідача 2 щодо пропуску встановленого пунктом 13 Порядку № 850 трирічного строку звернення за виплатою грошової допомоги (обчисленого відповідачем від дати встановлення інвалідності 25.05.2021 до заяви від 19.12.2024, тобто як «майже три роки сім місяців»), суд зазначає наступне.
Як встановлено судом (п. 2.1, 3.3, 3.4), позивач вперше звернувся із заявою про виплату одноразової грошової допомоги 15.07.2021 - тобто менш ніж через два місяці після встановлення ІІ групи інвалідності (25.05.2021) та в межах трирічного строку, передбаченого пунктом 13 Порядку № 850. Це звернення не було залишено без руху чи відхилено з підстав пропуску строку - навпаки, відмова була сформульована виключно на підставі невідповідності зазначеної в довідці МСЕК причини інвалідності підставам, передбаченим підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 850 (лист Ліквідаційної комісії № 9/75 від 13.06.2025). Повторне звернення позивача від 19.12.2024 було подане після відсутності визначеності щодо результатів розгляду першої заяви та не є першим, а відповідно і не є єдиним релевантним для цілей обчислення строку за пунктом 13 Порядку № 850 актом реалізації позивачем права на грошову допомогу.
За таких обставин суд доходить висновку, що строк, передбачений пунктом 13 Порядку № 850, позивачем пропущено не було, а довід Відповідача 2 про пропуск строку, обчислений виключно від дати останнього звернення без урахування первинного звернення від 15.07.2021, суд відхиляє як необґрунтований.
4.16. Оцінюючи доводи відповідачів про те, що чинним законодавством не передбачено виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, причиною якої в довідці МСЕК від 25.05.2021 зазначено захворювання, одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 09.02.2022 у справі № 826/7661/18, згідно з якою причини інвалідності, визначені пунктом 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317, є самостійними та взаємовиключними підставами, а Порядком № 850 не передбачено виплати грошової допомоги за формулюванням причини інвалідності, пов`язаним із захистом Батьківщини чи участю в антитерористичній операції, якщо ця причина не охоплюється підставами, визначеними підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 850.
4.17. Разом з тим суд звертає увагу, що матеріалами справи підтверджується: за результатами первинного встановлення позивачу ІІ групи інвалідності 14.05.2019 (довідка МСЕК № 049884) причиною інвалідності визначено саме захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, - тобто підставу, яка прямо охоплюється підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 850 та не потребує додаткової кваліфікації через призму участі в антитерористичній операції. Повторний огляд 25.05.2021, яким групу інвалідності підтверджено без зміни на вищу, лише уточнив формулювання причини, не спростовуючи задокументованого ще у 2019 році факту набуття захворювання у зв`язку з проходженням служби в органах внутрішніх справ. За таких обставин суд виходить із того, що право позивача на одноразову грошову допомогу ґрунтується на встановленому 14.05.2019 факті інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, а тому висновок відповідачів про відсутність підстав для призначення допомоги, зроблений виключно з посиланням на формулювання причини інвалідності, зазначене у довідці МСЕК від 25.05.2021, не спростовує наявності у позивача права на грошову допомогу за самостійною підставою, підтвердженою МСЕК ще у 2019 році.
4.18. Оцінюючи аргументи відповідачів щодо ненадання позивачем довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та заяви встановленого зразка, суд виходить із принципу верховенства права та пріоритету матеріального права над формальним. Вимога п.7 Порядку № 850 щодо подання довідки про відсоток втрати працездатності є правомірною для випадків часткової втрати працездатності без установлення інвалідності. Проте у випадку встановлення особі конкретної групи інвалідності (у даній справі - II групи), сам факт встановлення групи є самодостатньою правовою підставою для визначення розміру одноразової грошової допомоги, який чітко зафіксований законом у кратному відношенні до прожиткового мінімуму (200-кратний розмір для II групи). Таким чином, відсутність показника відсоткового відношення у довідці МСЕК не створює юридичної невизначеності щодо обсягу прав позивача на отримання допомоги та не може слугувати легітимною підставою для відмови у реалізації соціальної гарантії.
4.19. За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, суд приходить висновку, що мотиви, з яких Міністерство внутрішніх справ України прийняло рішення про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, не передбачені п.14 Порядку №850, який містить вичерпний перелік підстав для відмови у призначенні такої допомоги, і, крім того, не спростовують наявності у позивача самостійної підстави для отримання допомоги, підтвердженої висновком МСЕК від 14.05.2019 (п. 4.17 цього рішення). Відтак, вказаний висновок (рішення) про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, доведений до відома позивача листом Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області №9/75 від 13.06.2025, є протиправним, таким, що прийнятий не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги про визнання його протиправним та скасування є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

V. ВИСНОВКИ СУДУ

5.1. Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а згідно частини 2 цієї статті Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
5.2. Наведені вище висновки суду є достатніми для вирішення спору. При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен аргумент; межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Інші доводи та аргументи учасників справи не спростовують наведених вище висновків суду та не потребують окремого висвітлення в мотивувальній частині цього рішення.
5.3. З урахуванням викладеного, суд висновує, що відповідачами не доведено правомірність відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року, а тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
6.1. Статтею 139 КАС України вирішено питання розподілу судових витрат. Зокрема, відповідно до її частини 1 при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
6.2. У цій справі позивач не сплачував судовий збір, оскільки звільнений від нього відповідно до Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року, №3674-VI. Доказів понесення інших судових витрат суду надано не було. Таким чином, суд не присуджує та не стягує у цій справі судові витрати. 
Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд- 

В И Р І Ш И В:
1. Позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Луганській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, задовольнити повністю.
2. Визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ Україні у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року.
3. Зобов`язати Ліквідаційну комісію управління Міністерства внутрішніх справ України у Луганській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи для призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року.
4. Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ІІ групи інвалідності 25 травня 2021 року, відповідно до Закону України "Про міліцію", Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );
Відповідач 1 - Міністерство внутрішніх справ України, Управління координації пенсійних питань та соціальних виплат (вул. Богомольця, буд.10, м.Київ, 01601, код ЄДРПОУ 00032684);
Відповідач 2 - Ліквідаційна комісія Головного управління МВС України у Луганській області (вул.Партизанська, 16, м.Сіверськодонець, Луганська область, 93404, код ЄДРПОУ 08592129).

Суддя О.В. Анісімов