РІШЕННЯ
іменем України
Справа № 684/472/26 
Провадження № 2/684/434/2026

09 вересня 2026 року | селище Стара Синява

Старосинявський районний суд Хмельницької області в складі:
головуючої судді Галиш І.Б.,
за участі секретаря с/з Гонти Н.І.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Гринишина І.П. в режимі відеоконференції,
представника відповідача – адвоката Кримчака О.А. в режимі відеоконференції,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів,
в с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_1 через представника – адвоката Гринишина І.П. звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів.
В обґрунтування вимог позивач вказує, що рішенням Старосинявського районного суду від 22 лютого 2011 року у справі № 2-43/2011 задоволено позов ОСОБА_3 (на даний час ОСОБА_4 ) до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та ухвалено стягувати з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_5 та дочки ОСОБА_6 щомісячно в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку (доходу), але не меншому, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 02 грудня 2010 року і до досягнення повноліття сином ОСОБА_5 . 
ІНФОРМАЦІЯ_1 сину ОСОБА_5 виповнилось 18 років та відповідно виплати аліментів, які здійснювались на підставі рішення Старосинявського районного суду від 22 лютого 2011 року підлягають перегляду. На даний час повнолітній син сторін ОСОБА_7 є студентом Національного університету цивільного захисту України. Дочка сторін ОСОБА_7 зареєстрована та проживає разом з позивачкою та усі витрати, на утримання дитини несе мати, тобто позивачка. Відповідач ОСОБА_2 працевлаштований у ФР Німеччина та отримує постійний дохід й відповідно має фінансову можливість надавати допомогу в забезпеченні умов життя, необхідних для розвитку неповнолітньої доньки.
Таким чином, позивач просить змінити розмір аліментів, визначений рішенням Старосинявського районного суду від 22 лютого 2011 року, прийнятого у справі № 2-43/2011, та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з 24 липня 2026 року, і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.
Ухвалою судді Старосинявського районного суду від 05 серпня 2026 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та призначено до розгляду у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження.
18 серпня 2026 року представником відповідача - адвокатом Кримчак О.А. направлено до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, та вказує, що позивачем не було повідомлено суд про усі обставини справи, які мають значення для вирішення справи по суті. Так, старшим сином ОСОБА_7 , який досяг повноліття, за підписом одного і того ж самого представника адвоката Гринишина І.П., 25 липня 2026 року, було подано позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи вимоги представника позивача ОСОБА_8 , в цивільних справах №684/472/26 та № 684/454/26 на користь позивачів, просять стягнути в загальному 1/4 + 1/4 = 1/2 частки заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, про що представник позивача умисно не повідомив суд, але дані обставини мають важливе значення для правильного вирішення справи по суті.
Наразі у відповідача фактично є два обов`язки щодо утримання неповнолітньої та утримання повнолітньої дитини до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23-х років, тому на момент пред`явлення даного позову ні у стягувача, ні у платника аліментів жодні обставини не змінилися, а тому жодних підстав для збільшення розміру аліментів немає. Представник відповідача вважає, що в позовній заяві не наведено фактично жодної підстав для збільшення розміру аліментів, передбачених ст. 192 СК України. На даний час на утриманні відповідача фактично знаходяться двоє дітей від шлюбу з позивачкою та непрацездатні батьки похилого віку, один з яких має інвалідність. З врахуванням наведеного, просить відмовити у задоволенні позову.
19 серпня 2026 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, згідно якого не погоджуються з аргументацією представника відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог. В першу чергу наголошує, що підставою для звернення з даним позовом до суду слугувало те, що рішенням Старосинявського районного суду від 22 лютого 2011 року постановлено здійснювати стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 та дочки ОСОБА_6 щомісячно в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку (доходу) до досягнення повноліття сином ОСОБА_5 , тому враховуючи, що йому ІНФОРМАЦІЯ_1 виповнилось 18 років, відповідно виплати, які здійснювались позивачу на підставі вказаного рішення підлягають перегляду. Щодо твердження представника відповідача про те, що представник позивача умисно не повідомив суд про подання старшим сином ОСОБА_5 , який досяг повноліття, позову про стягнення аліментів на навчання, представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 не відомо з якими позовними вимогами звернувся до суду її повнолітній син ОСОБА_7 й відповідно у ОСОБА_1 відсутній обов`язок повідомляти інформацію суду, яка їй не відома, а він, як адвокат, не може розголошувати інформацію, що стала йому відома у зв`язку із наданням правничої допомоги іншій особі, а навпаки зобов`язаний вжити заходів щодо її збереження. У відзиві на позовну заяву представник відповідача не заперечує того факту, що матеріальний стан його довірителя після працевлаштування у Німеччина покращився в порівняні з 2011 роком коли, Старосинявським районним судом приймалось рішенням у справі № 2-43/2011 щодо стягнення аліментів, однак вказує, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки похилого віку, один з яких є особою з інвалідністю, однак вказані обставини не можуть бути підставою для відмови в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 , адже до відзиву на позовну заяву долучено лише документи, які підтверджують відповідний статус батьків відповідача, натомість докази, які б доводили саме факт їх утримання відсутні. Також звертає увагу на те, що дочка сторін на даний час є ученицею 10 класу, відповідно з метою підготовки до НМТ для подальшого успішного вступу до ВНЗ відвідує ряд додаткових платних занять, що потребує значних витрат. З врахуванням наведеного, просить позов задовольнити повністю. 
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник – адвокат Гринишин І.П. позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. 
У судовому засідання представника відповідача – адвоката Кримчак О.А. позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позов. 
Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини у справі, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області 22 лютого 2011 року задоволено позов ОСОБА_3 (на даний час змінила прізвище на ОСОБА_4 ) до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_9 про стягнення аліментів. Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку (доходу), але не меншому, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 02 грудня 2010 року і до досягнення повноліття сином ОСОБА_5 . (а.с. 21)
Син сторін ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_1 та з 01 вересня 2025 року є студентом Національного університету цивільного захисту України денної форми здобуття освіти першого (бакалаврського) рівня вищої освіти за спеціальністю К10 «Цивільна безпека», про що свідчить довідка Національного університету цивільного захисту №223-ДВ/88 від 24 липня 2026 року. (а.с.8)
Дочка  ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , є неповнолітньою, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 12 жовтня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старосинявського районного управління юстиції Хмельницької області, її батьками є ОСОБА_10 та ОСОБА_2 . (а.с.22)
Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади №2026/012438512 від 23 липня 2026 року та №2026/012461915 від 24 липня 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.6,7)
Повнолітній син сторін ОСОБА_7 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 простягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів.
Ухвалою судді Старосинявського районного суду Гринчук С.М. від 03 серпня 2026 року відкрито провадження у справі за №684/454/26 вказаним позовом. На даний час рішення у справі не прийняте. (а.с.46-49)
Також судом встановлено, що батьками відповідача ОСОБА_2 та його брата ОСОБА_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_7 ) є ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 24 серпня 1980 року та серії НОМЕР_3 від 7 листопада 1975 року. (а.с.50, 50 зв., 51)
Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого 31 березня 2010 року ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є пенсіонером за віком, довічно. (а.с.53) 
ОСОБА_11 , 1949 року народження, встановлено 2 групу інвалідності (ЧАЕС) з 21 січня 1999 року, про що надано копію посвідчення № НОМЕР_5 . (а.с.56)
Як слідує із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП №32261379 від 26 серпня 2026 року, розмір аліментів, який було визначено рішенням у справі № 2-43/2011 та підлягав стягненню ОСОБА_2 становив 33 % (1/4 частка заробітку/доходу), а після досягнення старшим сином повноліття розмір аліментів, який підлягає стягненню на користь позивачки на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , державним виконавцем визначено у розмірі 16,5% (тобто 1/6 частка заробітку/доходу), що у грошовому виразі відповідно до розміру середньої заробітної плати для цієї місцевості становить 3627,20 грн. (а.с.84-86)
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. (ч.5 ст.183 СК України).
Згідно вимого ч.ч. 1, 2, 3 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Вказана норма напряму визначає порядок дій сторін у справі та органів і осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень за умови досягнення найстаршою дитиною повноліття. Зокрема, якщо старшій дитині виповнилося 18 років, виплата аліментів на неї припиняється, а аліменти на утримання іншої дитини повинні стягуватися щомісячно без урахування рівної частини, яка припадала на дитину, що досягла повноліття.
Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У постанові Верховного Суду від 22 серпня 2022 року в справі №712/6313/21 зазначено, що при розгляді позовів щодо зміни розміру аліментів застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Стаття 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Так, судом встановлено, що відповідно до рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області 22 лютого 2011 року з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  у єдиній частці в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку (доходу), яка стягувалася до досягнення старшим сином повноліття.
Після досягнення повноліття старшою дитиною – сином ОСОБА_5 , аліменти на утримання молодшої дитини – дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі цього ж рішення суду стягуються з боржника ОСОБА_2 на користь стягувача за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, тобто в розмірі 1/6 частини доходів відповідача (16,5%), що підтверджується розрахунком державного виконавця.
Право стягувача аліментів на звернення в суд з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей після досягнення найстаршою дитиною повноліття прямо регламентовано положеннями ч.3 ст.183 СК України.
Згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Ухвалюючи рішення про зміну розміру аліментів, суд повинен виходити з інтересів дитини, на утримання якої сплачуються зазначені аліменти.
Суд вважає, що у зв`язку з досягненням старшим сином сторін повноліття, на утримання якого у відповідача припинився обов`язок сплачувати аліменти за рішенням суду від 22 лютого 2011 року у справі № 2-43/2011, змінились обставини, які були підставою для присудження аліментів. Позивач має право на звернення до суду з позовом про визначення частки аліментів, яка підлягає стягненню на утримання неповнолітньої дитини, після досягнення старшою дитиною повноліття, відповідно до ст.183 СК України.
Суд ураховує ту обставину, що дитина проживає з матір`ю, а тому весь тягар по її щоденному утриманню та забезпеченню лежить саме на позивачці.
Відповідач є батьком дитини ОСОБА_13 та нарівні з матір`ю зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття. 
Сплата аліментів у розмірі 1/6 частки від заробітку відповідача звужує право неповнолітньої дочки ОСОБА_6 на належне її утримання, яке передбачене нормами СК України.
Згідно доводів позивача відповідач ОСОБА_2 на даний час працевлаштований у ФР Німеччина, де отримує дохід й відповідно має фінансову можливість надавати допомогу в забезпеченні умов життя, необхідних для розвитку неповнолітньої доньки. Обставина щодо перебування відповідача у Німеччині відповідачем не оспорюється, лише представник відповідача зазначив про відсутність у відповідача там постійної роботи.
Також судом з`ясовано, що повнолітнім сином сторін  ОСОБА_7 подано до суду позов до відповідача ОСОБА_2 простягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, рішення у справі не прийнято, однак вказана обставина не звільняє відповідача від обов`язку утримувати неповнолітню дитину до досягнення повноліття та не перешкоджає вирішенню питання щодо визначення розміру аліментів на її утримання. 
Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, а обов`язок батьків утримувати неповнолітню дитину є безумовним, що визначено статтею 180 СК України.
Матеріали справи не містять відомостей про перебування на утриманні ОСОБА_2 інших осіб та сплати ним аліментів на їх утримання, наявність батьків пенсійного віку, які отримують пенсію, без підтвердження доказів щодо їх утримання відповідачем, не доводить їх перебування на утриманні відповідача, відсутні відомості про незадовільний стан здоров`я відповідача, відповідач є працездатним, на час розгляду справи проживає у Німеччині, а тому спроможний отримувати дохід для виконання передбаченого законом обов`язку щодо утримання неповнолітньої дитини.
При вирішенні спору суд бере до уваги, що з віком потреби дитини зростають, що, у свою чергу, має наслідком постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку дитини, що є загальнозрозумілим та не потребує додаткового доказування.
З огляду на положення ч.5 ст. 183 СК України, п.4 ч.1 ст. 161 ЦПК України, аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів на одну неповнолітню дитину можуть стягуватися навіть у безспірному порядку в наказному провадженні.
Враховуючи наведені обставини, а також інтереси неповнолітньої дитини, її вік та потреби, для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, суд дійшов висновку, що існують передбачені ст. 183, 192 Сімейного кодексу України підстави для задоволення позову та зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_13 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/6 частки та стягнення їх у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідатиме вимогам закону, а також принципам справедливості, добросовісності та розумності, сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дитини, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, судовий збір в сумі 1331, 20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.
Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до положень ч.1 п. 1, ч. 3 ст.133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи та входять до складу судових витрат.
Згідно договору про надання правничої допомоги від 24 липня 2026 року правничу допомогу позивачу у справі надавав адвокат Гринишин І.П. на підставі ордеру №1247231 від 30 липня 2026 року та договору про надання правничої допомоги від 24 липня 2026 року. 
Відповідно до Додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 24 липня 2026 року сторонами визначено вартість гонорар адвоката за надані послуги в сумі 7000 грн, (надання консультацій 1500 грн, підготовчка та подача позовної заяви – 5000, викоговлення коій додатків до позовної заяви – 500 грн.), які сплачуються замовником протягом п`яти днів після набрання рішенням суду першої інстанції законної сили. 
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними.
При цьому, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Враховуючи вищенаведене, виходячи із умов договору про надання позивачу правничої допомоги з додатком №1, беручи до уваги складність справи, обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, оцінивши надані докази щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, відсутність клопотань про зменшення судових витрат, враховуючи, що позов задволено, суд приходить до висновку, що заявлені до відшкодування позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. підлягають стягненню з відповідача.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 289 ЦПК України, ст.ст. 182, 183, 184, 192 Сімейного кодексу України, суд,
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Змінити визначений рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 22 лютого 2011 року у справі № 2-43/2011 розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7 .
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави – 1331,20 грн судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7000 грн витрат на правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .
Повне судове рішення складено 10 вересня 2026 року.

Головуюча суддя       Галиш І.Б.