ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1087/26 | Головуючий по 1 інстанції
Справа №695/4026/25 Категорія: 304090000 | Ватажок-Сташинської А.В.
| Доповідач в апеляційній інстанції
| Новіков О. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2026 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Сіренка Ю.В., Василенко Л.І., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – Побиванця Юрія Володимировича на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19 березня 2026 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, –

в с т а н о в и в :

У вересні 2025 року Акціонерного товариства «Таскомбанк» (далі - АТ «Таскомбанк») звернулося до суду з вказаним позовом.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.02.2024 між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було підписано Заяву-договір на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування. Заяву-договір на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування від 14.02.2024 слід розуміти як Кредитний договір №002/24731455-CK_SB від 14.02.2024. ОСОБА_1 з 14.02.2024 є власником поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 , який відкритий до Заяви договору на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування з номером Кредитного договору №002/24731455-CK_SB. 
Умовами Кредитного договору визначено, що, ознайомившись з Публічною пропозицією АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, тарифами АТ «Таскомбанк», Позичальник просив відкрити поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, на своє ім`я та виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку Master Card World та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в мобільному додатку. Згідно з умовами Заяви-договору на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування, Відповідач просив відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті. Таким чином, Позичальнику було встановлено ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 200 000 гривень), а саме надані кредитні кошти в сумі 0 грн., з процентною ставкою за встановленим кредитним лімітом – 59 %; строк користування – 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Відповідач перестав виконувати умови Кредитного договору в повній мірі, а саме, перестав сплачувати заборгованість по кредиту, процентах. Станом на 05.05.2025, заборгованість за кредитним договором №002/24731455-CK_SB від 14.02.2024, становить 35 813,55 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) – 20 866,90 грн. та заборгованість по процентам (в т. ч. прострочена) – 14 946,65 грн., які банк і просив суд стягнути на користь банку.
Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19 березня 2026 року задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» кредитну заборгованість за кредитним договором №002/24731455-CK_SB від 14.02.2024, що в частині тіла кредиту та процентів станом на 05.05.2025 складає 35 813,55 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) – 20 866,90 грн. та заборгованість по процентам (в т. ч. прострочена) – 14 946,65 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422,40 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що АТ «Таскомбанк» надало належні і допустимі докази укладення із відповідачем кредитного договору № 002/24731455-CK_SB від 14.02.2024.
Сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору (ст. 638 ЦК України).
Твердження представника відповідача про відсутність у заяві погоджених сторонами відсотків за користування кредитними коштами спростовуються положеннями Заяви-договору (далі – заява) на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування в межах проєкту «izibank», наданою позивачем до позовної заяви, яка містить умову, що на кредит буде нараховуватися процентна ставка 59% річних.
Крім того, суд зазначає, що наданий представником відповідача витяг з ЄРДР в кримінальному провадженні №12024250370000425 від 21.03.2024, не свідчить сам по собі про те, що спірний кредитний договір не був укладений і кошти саме за цим договором могли бути використані не відповідачем, а іншою особою, а тому суд не приймає до уваги такі докази відповідача.
Усупереч умовам договору № 002/24731455-CK_SB від 14.02.2024 відповідач свої зобов`язання не виконала.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 – адвокат Побиванець Ю.В.подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що, відповідно до виписки по особовим рахункам Кредитного договору 002/24731455-CK_SB, ОСОБА_1 у період з 14.02.2024 по 16.02.2024 користувалася наданою їй кредитною карткою. Проте судом першої інстанції не було взято до уваги твердження відповідача про те, що її персональними даними скористалися шахраї та відповідно до вся фінансова активність по кредитні картці відбувалась протягом двох днів 15 та 16 лютого 2024 року тобто саме в той період на який вказувала відповідача як вчинення шахрайських дій, оскільки ОСОБА_1 ніколи не була клієнтом АТ «Таскомбанк».
20 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Золотоніського РВП ГУ НП в Черкаській області із заявою про вчинення відносно неї шахрайських дій, яким було порушено кримінальне провадження №12024250370000425 від 20.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме невідомі особи вчинили шахрайській дії шляхом переходу за фішинговим посиланням та переходу за посиланням про можливість отримання допомоги від держави в результаті чого з банківської картки було списано грошові кошти в сумі 20 866,00 грн.
Відтак, АТ «Таскомбанк» не підтвердило належними та допустимими доказами обставини, які б безспірно доводили, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей по кредитній картці, її особового рахунку, аканту чи мобільного додатку, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції щодо відкриття кредитного рахунку, отримання кредитного ліміту та списання кредитних коштів, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 14.02.2024 ОСОБА_1 звернулась до АТ «Таскомбанк» з Заявою-договором (далі – заява) на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування в межах проєкту «izibank».
Згідно з пунктом 1 заяви, заява про відкриття рахунку (рахунків):
«Підписанням цієї Заяви–договору власноручним підписом або цифровим власноручним підписом на екрані власного мобільного пристрою/смартфону в Мобільному застосунку izibank, я: Прошу Банк:
? відкрити на моє ім`я Поточний рахунок у гривні НОМЕР_1 для власних потреб для зберігання коштів, виконання Платіжних операцій, відповідно до умов Договору та вимог Законодавства України,
? оформити на моє ім`я безоплатно Віртуальну картку Master Card World Contactless в Мобільному застосунку, та/або надати фізичну пластикову Платіжну картку Master Card World Contactless. гривень.
- надати мені кредит на споживчі цілі у вигляді встановлення на Поточному рахунку Кредитного ліміту в загальному розмірі 0 гривень.
Погоджуюсь, що кредитний ліміт встановлено на максимально доступну суму (з урахуванням індивідуальних даних Клієнта),або вказану в Мобільному застосунку в подальшому, в період дії поточного рахунку, в межах максимальної суми ліміту кредитування рахунку, що складає 200 000,00 (двісті тисяч) гривень.
Погоджуюсь, що строк користування кредитним лімітом становить 12 місяців (365 днів) з можливістю автоматичної пролонгації на той самий строк.
Мені відомо, що на кредит буде нараховуватися процентна ставка 59% річних (детальна інформація в т.ч. щодо типу, порядку обчислення, зміни та сплати наведена в пункті 9 розділу Згода та запевнення Клієнта до Договору (далі – ЗГОДА), починаючи з дня виходу із пільгового періоду. В рамках дії пільгового періоду, крім операцій «quasi - cash», буде нараховуватися процентна ставка 0,0001% 0,0001% річних.
Прошу Банк додатково надати мені наступні банківські, платіжні та електронні довірчі послуги, зокрема:
- відкрити додаткові поточні рахунки, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, для здійснення розрахунків без фізичного носія (Віртуальну картку) у гривні, доларах США, та євро;
- відкрити вкладний рахунок на вимогу «zanachka» на умовах договору вкладу розміщеного на сайті АТ «Таскомбанк» за посиланням https://tascombank.ua.»
Відповідно до п. 15 заяви, відповідач підтвердила генерацію ключової пари Удосконаленого Електронного Підпису (УЕП) з особистим ключем та відповідним відкритим ключем 0262a2c6f53a4aa88e4662ebaafc6bcb6fa87cf9f81fa995be7373937f48866a3a, що буде використовуватися нею в Мобільному застосунку izibank для вчинення правочинів (у вигляді електронного документу), розрахунково-касовому обслуговуванні та/або при отриманні банківських, платіжних та інших фінансових послуг. Визнає, що УЕП є аналогом власноручного підпису, його накладення має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. Визнаю, що ризики збитків, що можуть бути заподіяні підписувачам і третім особам у разі використання УЕП, покладаються на Клієнта.
Вказана заява містить паспортні дані відповідача, копію паспорта відповідача з порталу «Дія», фото відповідача та підписана електронним підписом відповідача.
Згідно з довідкою АТ «Таскомбанк», ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з 14.02.2024 є власником поточного рахунку у валюті гривні № НОМЕР_1 , який відкритий до Заяви-Анкети на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування з номером Кредитного договору №002/24731455-CK_SB від 14.02.2024,? №?картки НОМЕР_3 , відкритого в АТ «Таскомбанк» (код банку 339500, ЄДРПОУ 09806443).
Відповідно до виписки по особовим рахункам кредитного договору 002/24731455-CK_SB ОСОБА_1 за період з 14.02.2024 по 05.05.2025, відповідач користувалась кредитним лімітом наданим АТ «Таскомбанк» відповідно до умов договору № 002/24731455-CK_SB від 14.02.2024, на який нараховувались відсотки за користування кредитними коштами.
Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором № 002/24731455-CK_SB від 14.02.2024 станом на 05.05.2025 становить 35 813,55 грн., а саме: 20 866,90 грн. – заборгованість по тілу кредиту та 14 946,65 грн. – заборгованість по відсотках.
Відповідно до наданого представником відповідача витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №12024250370000425 від 21.03.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України, Луцьким районним управління поліції ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування за таких обставин: до Золотоніського РВП надійшло повідомлення від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , за фактом шахрайських дій невідомої особи, яке вчинено шляхом переходу за фішинговим посиланням та переходу за силкою про можливість отримання допомоги від держави, в результаті чого з банківської картки № НОМЕР_4 ( ОСОБА_2 ) було списано кошти у сумі 20 866 грн.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.
У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Отже, встановивши, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину, дійшли помилкового висновку про задоволення позову. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. 
У кредитному договорів сторони передбачили всі істотні умови, які притаманні даному правочину, такі як кредитний ліміт (200 000 грн), строк користування кредитним лімітом (12 місяців), відсоткову ставку (59% річних), а тому колегія суддів вважає даний договір укладеним.
Кредитний договір № 002/24731455-CK_SB від 14.02.2024 підписано відповідачем удосконаленим електронним підписом, перевіреним за допомогою відкритого ключа 0262a2c6f53a4aa88e4662ebaafc6bcb6fa87cf9f81fa995be7373937f48866a3a.
Отже, установлено, що відповідачем договір підписаний, будь яких підстав вважати, що в момент вчинення кредитного договору відповідачем було недодержано вимог статті 203 ЦК України не має.
Щодо тверджень відповідача про зняття коштів внаслідок шахрайських дій сторонніх осіб, то колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до вимог пункту 140 розділу VIІ Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України №164 від 29.07.2022, користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.
До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.
Згідно із пунктом 146 розділу VII вказаного Положення власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Відповідно до пункту 147 розділу VII вказаного Положення власник рахунку має право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг внаслідок помилкової, неналежної платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням встановлених законодавством України строків.
Отже, лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.
Отже, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14, від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14, від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22 та інших.
Зокрема, у постанові Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22 вказано, що саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.
Як видно з матеріалів досудового розслідування та показів самої ОСОБА_1 15.02.2024 року нею було здійснено вхід до інтернет ресурсу, який пропонував грошову допомогу, перейшовши за вказаним посиланням нею було введено номер своєї банківської карти, після чого 20.02.2024 року відповідачем було виявлено списання грошових коштів з її банківського рахунку.
Колегія суддів, враховуючи відомості, які наявні у матеріалах справи вважає, що ОСОБА_1 , здійснюючи перехід за гіперпосиланням та надаючи свої банківській дані (номер картки) фактично сприяла своїми діями стороннім особам в отриманні доступу до власного кредитного рахунку.
Крім того, як зазначено самою відповідачкою у апеляційній скарзі активне використання коштів відбувалося 15-16.02.2024 року, до правоохоронних органів та АТ «Таскомбанк» вона звернулася із відповідними заявами 20 лютого 2024 року.
З огляду на наявність належних доказів, які підтверджують факт укладення договору та використання відповідачем кредитних коштів, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення з мотивів наведених у апеляційній скарзі. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_3 – залишити без задоволення.
Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 19 березня 2026 року– залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Судді