Справа № 490/1901/26
н\п 2/490/2518/2026

Центральний районний суд м. Миколаєва

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2026 року     м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Шолох Л.М.,
при секретарі Шведюк Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві у порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1  до Центральний відділ державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2026 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов ОСОБА_1  до Центральний відділ державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, у якій позивач просить, зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_1 , арештованого та обтяженого за реєстраційними номером запису про обтяження 7208796 (спеціальний розділ) від 03.10.2014, здійсненого ОСОБА_2 , Миколаївське міське управління Міністерства юстиції, Миколаївської області, на підставі Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 40969448, виданий 29.01.2014, видавник: ОСОБА_3 , Центральний відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївська область.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.03.2026 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 
Від представника відповідача Кулікова В.О. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просить змінити належного відповідача та відмовити у задоволені позову.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.
З наявних у справі доказів слідує, що у Центральному відділі державної виконавчої служби у м. Миколаєві перебувало на примусовому виконані виконавче провадження № 40969448 з примусового виконання виконавчого листа № ц2-2182/10, виданого 21 лютого 2012 року Центрального районного суду м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «АК Промінвестбанк» боргу у сумі 10 136,20 грн.
Під час здійснення виконавчого провадження №40969448 на належне позивачу майно кімната за номером АДРЕСА_1 був накладений арешт. Означене виконавче провадження було завершено, однак накладений на майно позивача арешт не було знято.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд зазначає таке.
Відповідно до приписів статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Частина друга статті 12 ЦПК України визначає, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Частина третя статті 12 ЦПК України наголошує, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України право визначення хто буде відповідати за позовом відповідно до приписів ЦПК України належить позивачу. Однак, суд зобов`язаний встановити чи подано відповідний позов до належного відповідача.
Відповідно до частин першої та другої статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (пункт 8.10 Постанови Велика Палата Верховного Суду від 05 липня 2023 року, справа № 910/15792/20).
Виходячи зі змісту позовних вимог про скасування арешту на належне позивачу майно, слідує, що відповідачем у цій справі має бути стягувач за виконавчим листом. Суд погоджується з доводами державного виконавця Кулікова В.О. про те, що Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України не є належним відповідачем у справі, адже арешт на майно накладено в інтересах стягувача за виконавчим листом ПАТ «АК Промінвестбанк».
Позивач, користуючись своїм безумовним правом, визначив відповідачем у справі Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, однак доказів того, що цей відділ є належним відповідачем у справі матеріали справи не містять.
Позивачем будь-яких клопотань щодо витребування доказів у справі заявлено не було, заяв про заміну відповідача на іншу особу суду не заявлено.
Відтак, суд дійшов висновку, що позивачем визначено неналежний склад відповідачів у цій справі. Виходячи із приписів ЦПК України суд позбавлений права самостійно визначити склад відповідачів у поданому позові.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову не вирішуючи по суті позовні вимоги, з огляду на те, що цей позов пред`явлено до неналежного відповідача. 
Судові витрати покладаються на рахунок позивача. 
Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 141, 76, 81, 89, 247, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1  до Центральний відділ державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про звільнення майна з-під арешту – відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя           Л.М. Шолох