Справа № 177/1728/26
Провадження № 2/177/1460/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
(заочне)
Іменем України
22 липня 2026 року  Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Лященко В.В.
за участю секретаря судового засідання Дятел К.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №177/1728/26 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
У травні 2026 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 12.08.2019 року між АТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014-RO-82-33750883. Прийняття (акцепт) пропозиції (оферту) щодо укладення договору, на умовах визначених офертою відбулося, шляхом введення ОСОБА_1 , направленого позивачем на його мобільний номер телефону НОМЕР_1 одноразового ідентифікатора «327851» для підписання договору. Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_1 було надано кредит 22 182,79 грн; дата надання кредиту 12.08.2019 року; строк кредиту 24 місяці; мета кредиту - придбання клієнтом товарів для задоволення особистих потреб; спосіб безготівково, шляхом перерахування коштів на банківську карту № НОМЕР_2 ; розмір процентної ставки за кредитом 52,90% річних; дата сплати щомісячного ануїтентного платежу - «12» число кожного календарного місяця згідно графіка; реальна річна процентна ставка 52,96%; загальна вартість кредиту 36 421,34 грн. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі. Проте відповідач порушив умови договору та не повернув в повному обсязі кредит, а також не виконав інші грошові зобов`язання. Законодавчо передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок (відступлення права вимоги).
За договором відступлення права вимоги №114/2-31-F від 09.04.2020 року, АТ «Райффайзен банк Аваль» відступило право вимоги за кредитним договором №014-RO-82-33750883 від 12.08.2019 року, на користь ТОВ «ЕЛ.ЕН.ГРУП», а відповідно ТОВ «ЕЛ.ЕН.ГРУП» набуло права вимоги, згідно реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №114/2-31-F від 09.04.2020 року, в т.ч. і до ОСОБА_1 . 
Згідно з Реєстром боржників до договору відступлення прав вимоги №114/2-31-F від 09.04.2020 року у ТОВ «ЕЛ.ЕН.ГРУП» виникло право вимоги щодо боржника ОСОБА_1 . 
За договором відступлення прав вимоги №11/09/2025 від 11.09.2025 року, ТОВ «ЕЛ.ЕН.ГРУП» відступило право вимоги за договором кредиту №№014-RO-82-33750883 від 12.08.2019 року, на користь ТОВ «Санфорд капітал», а відповідно ТОВ «Санфорд капітал» набуло права вимоги, згідно реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №11/09/2025 від 11.09.2025 року, в т.ч. і до ОСОБА_1 .
Згідно з Реєстром боржників до договору відступлення права вимоги №11/09/2025 від 11.09.2025 року у ТОВ «Санфорд капітал» виникло право вимоги щодо ОСОБА_1 .
Станом на дату подання позовної заяви загальний розмір грошових вимог ТОВ «Санфорд капітал» до ОСОБА_1 , які виникли на підставі кредитного договору №014-RO-82-33750883 від 12.08.2019 року, становить 56 144,04 грн, з яких: 15 293,89 грн - заборгованості за тілом кредиту; 40 850,15 грн - заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом. Представник позивача просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати.
Ухвалою суду від 29.05.2026 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 
В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить поштовий конверт, який повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 12.08.2019 року між АТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014-RO-82-33750883. Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_1 було надано кредит 22 182,79 грн; дата надання кредиту 12.08.2019 року; строк кредиту 24 місяці; мета кредиту - придбання клієнтом товарів для задоволення особистих потреб; спосіб безготівково, шляхом перерахування коштів на банківську карту № НОМЕР_2 ; розмір процентної ставки за кредитом 52,90% річних; дата сплати щомісячного ануїтентного платежу - «12» число кожного календарного місяця згідно графіка; реальна річна процентна ставка 52,96%; загальна вартість кредиту 36 421,34 грн.
Прийняття (акцепт) пропозиції (оферту) щодо укладення договору, на умовах визначених офертою відбулося, шляхом введення ОСОБА_1 направленого позивачем на його мобільний номер телефону НОМЕР_1 одноразового ідентифікатора «327851» для підписання договору.
Паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою»; Заявка на приєднання до договору; Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки є складовими частинами кредитного договору.
За договором відступлення права вимоги №114/2-31-F від 09.04.2020 року, АТ «Райффайзен банк Аваль» відступило право вимоги за кредитним договором №014-RO-82-33750883 від 12.08.2019 року, на користь ТОВ «ЕЛ.ЕН.ГРУП», а відповідно ТОВ «ЕЛ.ЕН.ГРУП» набуло права вимоги, згідно реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №114/2-31-F від 09.04.2020 року, в т.ч. і до ОСОБА_1 .
Згідно з Реєстром боржників до договору відступлення прав вимоги №114/2-31-F від 09.04.2020 року у ТОВ «ЕЛ.ЕН.ГРУП» виникло право вимоги щодо ОСОБА_1 .
Відповідно до розрахунку, розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на 27.01.2021 року склав 17 669,81 грн.
Виписками по рахунку, наданими АТ «Райффайзен банк Аваль» від 27.02.2021 року підтверджено факт надання коштів відповідачу, нарахування відсотків рух коштів.
Відповідно до платіжного доручення №1 від 11.09.2025 року та №2 від 07.10.2025 року, ТОВ «ТОВ «ЕЛ.ЕН.ГРУП» перерахувало на користь АТ «Райффайзен банк Аваль» грошову суму в розмірі 100 000,00 грн., 550 000,00 грн. з призначенням платежу оплата за відступлення прав вимог згідно факторингу №114/2-31-F від 09.04.2020 року.
За договором відступлення права вимоги №11/09/2025 від 11.09.2025 року, ТОВ «ЕЛ.ЕН.ГРУП» відступило право вимоги за договором кредиту №014-RO-82-33750883 від 12.08.2019 року, на користь ТОВ «Санфорд капітал», а відповідно ТОВ «Санфорд капітал» набуло права вимоги, згідно реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №11/09/2025 від 11.09.2025 року, в т.ч. і до ОСОБА_1 .
Згідно з Реєстром боржників до договору відступлення права вимоги №11/09/2025 від 11.09.2025 року у ТОВ «Санфорд капітал» виникло право вимоги щодо ОСОБА_1 .
Згідно довідки-розрахунку, розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на 07.10.2025 складає 56 144,04 грн, з яких 15 293,89 грн - заборгованості за тілом кредиту; 40 850,15 грн - заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом. 
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або за Законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Як вбачається з положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Так, згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. ст. 1, 10, 12 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст.78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Кредитний договір діє до повного виконання клієнтом всіх грошових зобов`язань за кредитним договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання банком клієнту кредиту. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем за вищевказаним договором суду не надано, як і не надано доказів виконання належним чином та у встановлені строки зобов`язань за вказаним договором, у зв`язку з чим порушення зобов`язання визнається судом таким, що сталося з його вини. В зв`язку з чим, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими.
Суд, з урахуванням вищевикладеного вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_1 користь ТОВ «Санфорд капітал» суму заборгованості в розмірі 56 144,04 грн, з яких: 15 293,89 грн - заборгованості за тілом кредиту; 40 850,15 грн - заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом.
Щодо оплати витрат на правову допомогу, суд дійшов до наступного:
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та умовами договору. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем до суду надано: копію Договору про надання правничої допомоги; копію Акту приймання-передачі справ за надання правничої допомоги, копію ордеру про надання правничої (правової) допомоги, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, довіреність, виписка з ЄДРПОУ, протокол. Загальна вартість наданих послуг за час дії договору склала 11 200,00 грн. Вказану суму витрат на правову допомогу представником позивача і заявлено до стягнення.
Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Постановою Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Визначаючи співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, оцінюючи характер правової допомоги (послуги) у цій справі щодо змісту виконаних робіт, витраченому адвокатом часу, обсягу наданих послуг та значенню справ та керуючись принципами верховенства права, справедливості та пропорційності, суд вважає, що характер спірних відносин у справі не є складним, судова практика у цій категорії справ є сталою, суд враховує, що дана справа є справою незначної складності, яка не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів; справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми та містить незначний обсяг обставин, які відносяться до предмета доказування; враховуючи що справа розглядалася судом за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, та була розглянута, за відсутності представника позивача, за його заявою, тому вважає, що з урахуванням принципу розумності та справедливості, співмірною до обсягу цих послуг є сума відшкодування в розмірі 5000,00 гривень.
Відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2662, 40 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 279, 280 ЦПК України, ст.ст.526, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України, суд
ухвалив:
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал» - задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд капітал», ЄДРПОУ 43575686, кредитну заборгованість за кредитним договором №014-RO-82-33750883 від 12.08.2019 року, яка складає 56 144,04 (п`ятдесят шість тисяч сто сорок чотири грн чотири коп.) гривень, витрати по сплаті судового збору в сумі 2 6624,40 (дві тисячі шістсот шістдесят дві грн сорок коп.) гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 (п`ять тисяч) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя          В.В. Лященко