Справа № 686/1547/26
Провадження № 2/686/4348/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
заочне  

11 вересня 2026 року 

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області
в складі: головуючої – судді Порозової І.Ю.,
секретаря судового засідання Кшановської Є.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , Монастирищенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про визнання батьківства,
ВСТАНОВИВ:
В січні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , Монастирищенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання батьківства. 
В обґрунтування позову вказав, що 20.11.2011 року між відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб у Монастирищенському районному управлінні юстиції Черкаської області.
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 довгий час не проживали разом та не вели спільного господарства, (а саме 36 місяців до розірвання шлюбу), проте лише 06.01.2016 року відповідно до рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області № 702/1524/15-ц від 06.01.2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано.
Позивач ОСОБА_1 довгий час проживав з ОСОБА_3 однією сім`єю. Під час спільного проживання у сторін народилась донька ОСОБА_5 , проте через ті обставини, що ОСОБА_3 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , відповідно до положень ст. 122 СК України, батьком дитини записаний був саме ОСОБА_2 .
Проте, біологічним батьком дитини є позивач, оскільки, як на момент її зачаття так і задовго до цього, він перебував у фактичних шлюбних відносинах з її матір`ю. 
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 15.05.2016 року у виконкомі Івахнянської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, про що складено відповідний актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
Відповідно до висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження для подання до суду № 51515 від 23.12.2025 року, встановлено, що ймовірність того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рамках проведеного дослідження, складає 99,999999%.
Враховуючи зазначені обставини позивач змушений звернутись до суду з позовною заявою про визнання батьківства.
З урахуванням вищенаведеного та заяви про уточнення позовних вимог, поданої до суду 02.03.2026 року, позивач просить суд: визнати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 батьком ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; внести зміни до актового запису № 06 від 03 червня 2014 року, складеного виконавчим комітетом Івахнянської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, зазначивши ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 , громадянина України, уродженця смт. Цибулів, Монастирищенського району, Черкаської області) батьком ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , виключивши попередні відомості про батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; внести зміни до актового запису № 06 від 03 червня 2014 року складеного виконавчим комітетом Івахнянської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, шляхом зміни прізвища дитини з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », по-батькові з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 » та зазначити прізвище, ім`я, по батькові дитини у наступному вигляді – « ОСОБА_10 ».
Ухвалою судді від 10.02.2026 цивільну справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання. 
Ухвалою суду від 07.05.2026 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду.
В судовому засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, його представник ОСОБА_11 подала до суду заяву про розгляд справи у її та позивача відсутності, наполягає на задоволенні позову.
Третя особа ОСОБА_3 до суду не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином.
Представник третьої особи Монастирищенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 20.02.2026 року подав до суду письмові пояснення з приводу позовних вимог ОСОБА_1 , зокрема щодо порядку державної реєстрації.
Відповідач ОСОБА_2 , який повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, жодних заяв, клопотань чи відзиву на позов до суду не подав.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. 
Згідно положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 20.11.2011 року між відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб у Монастирищенському районному управлінні юстиції Черкаської області.
ОСОБА_2 та ОСОБА_4 тривалий час не проживали разом та не вели спільного господарства, (а саме 36 місяців до розірвання шлюбу), у зв`язку з чим 06.01.2016 року заочним рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області у справі № 702/1524/15-ц (набрало законної сили 25.01.2016 року) шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано (а.с. 14).
Позивач ОСОБА_1 проживав з ОСОБА_3 однією сім`єю. Під час спільного проживання у сторін народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 донька ОСОБА_5 , проте оскільки ОСОБА_3 в 2014 році перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , відповідно до положень ст. 122 СК України, батьком дитини записаний був саме ОСОБА_2 (а.с .13).
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 15.05.2016 року у виконкомі Івахнянської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, про що складено відповідний актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 15).
Відповідно до висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження для подання до суду № 51515 від 23.12.2025 року ТОВ «Мама-Папа», встановлено, що ймовірність того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є біологічним батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рамках проведеного дослідження, складає 99,999999% (а.с. 16-34).
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (частина друга статті 3 СК України).
Згідно зі статтею 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.
Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.
Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини - дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків.
Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України (частина 1 статті 121 СК України).
Відповідно до ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.
Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Тлумачення норм СК України свідчить, що законодавець передбачив різні підстави для пред`явлення позовної вимоги про визнання батьківства, відповідно до статті 128 СК України та статті 129 СК України.
Так, у статті 128 СК України регулюється випадок, за яким запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Саме в такому разі особа, яка вважає себе батьком дитини, може подати до суду позовну заяву про визнання свого батьківства. При цьому, з врахуванням змісту частини першої статті 20 СК України та статті 128 СК України, позовна вимога про визнання батьківства згідно зі статтею 128 СК України виключена законодавцем із сфери дії позовної давності.
Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав (частина 1 статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).
Таким чином, суд констатує, що і національним, і міжнародним законодавством передбачено певні обов`язки батьків щодо дитини, а також необхідність приймати судові рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, інших осіб.
При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.
Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану.
У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про визнання батьківства, мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 у справі № 399/1029/15-ц (провадження № 61-14438св18) вказано, що: «експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо».
У постанові Верховного Суду від 25 серпня 2020 у справі № 478/690/18 (провадження № 61-18333св19) зазначено, що «Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства.
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2021 в справі № 645/1098/18 (провадження № 61-759св21) зазначено, що «при вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька. Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).
Отже, висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є достатньою підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту батьківства.
Факт рідства батька ОСОБА_1 по відношенню до малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується висновком молекулярно-генетичного експертного дослідження від 23.12.2025 року № 51515.
Сумнівів у правильності висновку дослідження не встановлено.
ТОВ «Мама Папа» має ліцензію Міністерства охорони здоров`я та спеціалізується саме на генетичних дослідженнях, висновок готувався на підставі заяви позивача саме для подання його до суду, експерта попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків, за статтями 384, 385 КК України.
Негативних наслідків для дитини у випадку визнання ОСОБА_1 її батьком, судом не встановлено.
Зазначені обставини у їх сукупності дають підстави для висновку про необхідність задоволення позовних вимог про встановлення батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини.
Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
За положеннями пункту 20 глави 1 розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до Положення про внесення змін, доповнень, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану.
Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», резолютивна частина рішення щодо визнання батьківства повинна містити в собі всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах РАЦС (прізвище, ім`я по батькові матері й батька, число місяць і рік народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
Відповідно до статті 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження
За положеннями пункту 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом МЮ України від 12.01.2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, серед іншого, рішення суду про визнання батьківства.
Згідно з пунктом 2.16.4. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
На підставі вищевикладеного, позов підлягає задоволенню повністю, оскільки в ході розгляду справи судом знайшов своє підтвердження факт того, що ОСОБА_1 є біологічним батьком дитини – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено висновком молекулярно-генетичного експертного дослідження проведений між позивачем та дитиною та іншими доказами, досліджені в судовому засіданні, та як наслідок мають бути внесені зміни до актового запису про народження дитини.
На розподілі судових витрат позивач не наполягає.
Керуючись статтями 2, 12, 13, 81, 247, 258, 259, 265, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.

Визнати громадянина України ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , уродженця смт. Цибулів, Монастирищенського району, Черкаської області) батьком дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилась в селі Івахни Монастирищенського району Черкаської області.
Виключити з актового запису № 06 складеного 03 червня 2014 року виконавчим комітетом Івахнянської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області про народження ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: в графі «батько», відомості про батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України. 
Внести зміни в актовий запис № 06 складений 03 червня 2014 року виконавчим комітетом Івахнянської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області про народження ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: в графі «батько» зазначити: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , громадянин України, уродженць смт. Цибулів Монастирищенського району Черкаської області; в графі «відомості про дитину» прізвище « ОСОБА_6 » змінити на « ОСОБА_7 », по батькові « ОСОБА_8 » змінити на « ОСОБА_9 ».
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Хмельницького 
міськрайонного суду І.Ю.Порозова