ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
14.07.2026	Справа № 910/5580/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., за участю секретаря судового засідання Вілінської О.О., розглянувши матеріали справи
за первісним позовом Приватного підприємства "Торгова компанія "Молімпекс" (39601, Кременчуцький р-н, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Івана Мазепи, 59, код ЄДРПОУ 35414234)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Буський консервний завод" (03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6 літ. А, оф. 9, код ЄДРПОУ 00376403)
про стягнення 19 703 216,79 грн 
та за зустріним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Буський консервний завод" (03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6 літ. А, оф. 9, код ЄДРПОУ 00376403)
до Приватного підприємства "Торгова компанія "Молімпекс" (39601, Кременчуцький р-н, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Івана Мазепи, 59, код ЄДРПОУ 35414234) 
про стягнення 2 743 898,86 грн

Представники учасників справи: згідно протоколу судового засідання. 

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Торгова компанія "Молімпекс" (далі - позивач, постачальник) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Буський консервний завод" (далі - відповідач, покупець) про стягнення 19 703 216,79 грн. 
В обгрунтування первісних позовних вимог зазначається, що Відповідач за первісним позовом всупереч взятих на себе зобов`язань, передбачених договором поставки товару № МС-011224 від 01.12.2024 (зі змінами у редакції, викладеній у Протоколі розбіжностей до Договору), несвоєчасно та не в повному обсязі здійснив оплату за поставлений товар, що у свою чергу спричинило виникнення заборгованості у розмірі 19 703 216,79 грн, з яких 14 564 668,26 грн сума основного боргу, 4 218 338,07 грн пені, 278 245,46 грн інфляційних втрат, 641 964,86 грн 3% річних.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2026 вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16.06.2026.
05.06.2026 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача за первісним позовом/позивача за зустрічним позовом надійшов відзив на позовну заяву, мотивований тим, що застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості. На думку відповідача за первісним позовом пеня є лише санкцією за невиконання зобов`язання, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може, тому при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані, в зв`язку з чим просить зменшити розмір неустойки за позовною заявою ПП «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «МОЛІМПЕКС» до ТОВ «БУСЬКИЙ КОНСЕРВНИЙ ЗАВОД» у справі 910/5580/26 з 4 218 338,07 грн до 42 183,3807 грн. - тобто на 99 відсотків.
05.06.2026 через підсистему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Буський консервний завод" надійшла зустрічна позовна заява з вимогами до Приватного підприємства "Торгова компанія "Молімпекс", відповідно до якої заявник просить стягнути з відповідача за зустрічним позовом 2 743 898,86 грн збитків у вигляді штрафних санкції.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2026 зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Буський консервний завод" залишено без руху, встановлено позивачу за зустрічним позовом строк та спосіб усунення недоліків зустрічної позовної заяви.
10.06.2026 через підсистему "Електронний суд" від представника позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом надійшла відповідь на відзив.
15.06.2026 через підсистему "Електронний суд" надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Буський консервний завод" про усунення недоліків зустрічної позовної заяви.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2026 прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Буський консервний завод" до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом у справі № 910/5580/26, призначено розгляд зустрічного позову разом з первісним у підготовчому засіданні на 16.06.2026.
18.06.2026 через підсистему "Електронний суд" від представника позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, мотивована тим, що єдиною правовою підставою для покладення відповідальності саме на ПП «ТК «Молімпекс», ТОВ «БКЗ» називає Угоду про партнерство від 02.04.2025р. Однак ця Угода такого обов`язку не встановлює. Жодне з наведених ТОВ «БКЗ» положень Угоди прямо не встановлює обов`язку ПП «ТК «Молімпекс» відшкодувати ТОВ «БКЗ» суми санкцій, нарахованих ДП «ДОТ» на адресу саме ТОВ «БКЗ» за окремими державними контрактами. 
23.06.2026 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача за первісним позовом/позивача за зустрічним позовом надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву.
23.06.2026 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача за первісним позовом/позивача за зустрічним позовом надійшли заперечення на відповідь на відзив за первісним позовом.
Також, 23.06.2026 через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача за первісним позовом/позивача за зустрічним позовом надійшло клопотання про витребування доказів.
Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача за первісним позовом/позивача за зустрічним позовом про витребування доказів.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.06.2026 закрито підготовче провадження розгляд справи по суті призначено на 14.07.2026.
В судовому засіданні 14.07.2026 представник позивача за первісним позовом підтримав первісні позовні вимоги, заперечив проти зустрічних позовних вимог, представник відповідача за первісним позовом заперечив проти задоволення первісних позовних вимог позовних вимог, підтримав зустрічні позовні вимоги. 
У судовому засіданні 14.07.2026 було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:
01.12.2024 року між Приватним підприємством «Торгова компанія «Молімпекс» (надалі - Позивач за первісним позовом, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Буський консервний завод» (надалі - Відповідач за первісним позовом, покупець) було укладено Договір поставки товару № МС-011224 зі змінами у редакції, викладеній у Протоколі розбіжностей до Договору. 
Згідно з Договором поставки товару № МС-011224 від 01.12.2024р. Приватним підприємством «Торгова компанія «Молімпекс» (надалі - Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) було поставлено ТОВ «Буський консервний завод» (надалі - Відповідач за первісним позовом, позивач за первісним позовом) продукти харчування в асортименті, за номенклатурою, у кількості та за ціною, що визначається видатковою накладною на кожну окрему партію товару.
Відповідно до п. 5.1. Договору приймання-передача товару оформлюється видатковою накладною в момент передачі товару Покупцю, яка підписується уповноваженими представниками сторін. 
Відповідно до п. 5.4. Договору, доставка (передача) товару проводиться на умовах DDP відповідно до Інкотермс в редакції 2010 року. Загальна кількість поставленого Позивачем у власність Відповідача товару зазначена у видаткових накладних.
Судом встановлено, Позивачем за первісним позовом поставлено Відповідачу за первісним позовом за період з 03.01.2025р. по 31.10.2025р. товару на загальну суму 727 513 384,70 грн. 
Факт поставки Товару за Договором Відповідачу за первісним позовом підтверджується видатковими накладними, податковими накладними, що зазначені у реєстрі податкових накладних, рахунками на оплату, актом звірки взаєморозрахунків станом на 31.03.2026р., який підписано сторонами, та частковою сплатою Відповідачем за первісним позовом в загальній сумі 712 948 713,44 грн з ПДВ, що підтверджується платіжними дорученнями, копії всіх цих документів містяться у матеріалах справи.
Пунктом 5.5. Договору передбачено, що підписанням цього договору Покупець підтверджує, що проставлення відбитку (штампу) печатки на видаткових накладних та інших документах по цьому договору є належним підтвердженням отримання Покупцем Товару, а також чинності всіх документів, скріплених штампом (печаткою) Покупця. 
Судом встановлено, всі видаткові накладні, що є належними доказами отримання Товару Відповідачем, скріплені печаткою Відповідача за первісним позовом. 
Сума боргу (не виконані грошові зобов`язання) Відповідача за первісним позовом за Договором становить 14 564 668,26 грн., що також підтверджується актом звірки взаєморозрахунків від 31.03.2026р. 
Остання оплата була зроблена Відповідачем за первісним позовом - 21.11.2025р.
В обгрунтування первісних позовних вимог представником Позивача за первісним позовом зазначається, що Відповідач за первісним позовом всупереч взятих на себе зобов`язань, передбачених договором поставки товару № МС-011224 від 01.12.2024 (зі змінами у редакції, викладеній у Протоколі розбіжностей до Договору), несвоєчасно та не в повному обсязі здійснив оплату за поставлений товар, що у свою чергу спричинило виникнення заборгованості у розмірі 19 703 216,79 грн, з яких 14 564 668,26 грн сума основного боргу, 4 218 338,07 грн пені, 278 245,46 грн інфляційні втрати, 641 964,86 грн 3% річних.
Зустрічна позовна заява з вимогами до Приватного підприємства "Торгова компанія "Молімпекс", відповідно до якої заявник просить стягнути з відповідача за зустрічним позовом 2 743 898,86 грн збитків у вигляді штрафних санкції, посилаючись на Угоду про партнерство. Мотивуючи тим, що протягом 2025 року ПП «Торгова компанія «Молімпекс», будучи безпосереднім постачальником товарів, зокрема товарів молочної групи, неодноразово допускало порушення щодо строків, обсягів та якості продукції. За Контрактом №120/12-24-ХП від 16 грудня 2024 року військовими частинами (отримувачами) було складено 79 актів про порушення договірних зобов`язань, у тому числі щодо несвоєчасної та неповної поставки, а також поставки неякісного товару молочної групи, на підставі яких ДП «ДОТ» нарахувало санкції у сумі 1 556 633,19 грн. За Контрактом № 113/12-24-ХП від 12.12.2024 року було складено 74 акти про порушення, а сума нарахованих санкцій становила 1 187 265,67 грн. Зазначені порушення сталися з вини ПП «Торгова компанія «Молімпекс», оскільки саме це підприємство здійснювало фактичне постачання відповідних партій товару за заявками ТОВ «Буський консервний завод».
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню, в задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. 
Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
З огляду на правову природу Договору, який у розумінні статей 173, 174 Господарського кодексу України та статей 11, 509 Цивільного кодексу України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов`язків, спірні правовідносини за наведеним правочином регламентуються положеннями глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.
Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до п. 4.1. у редакції, викладеній в Протоколі розбіжностей до Договору поставки товару № МС-011224 від 01.12.2024р. Покупець оплачує поставлений Постачальником товар шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника наступним чином: 
4.1.1. 50% вартості поставленого товару, що зазначена у відповідній видатковій накладній, Покупець оплачує протягом одного банківського дня з дати поставки товару. Дата поставки товару - дата, вказана у видатковій накладній. 
4.1.2. решту вартості товару, що зазначена у відповідній видатковій накладній протягом 14 календарних днів з дня підписання видаткової накладної. 
Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Аналогічні положення містить частина 1 статті 193 Господарського кодексу України.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).
Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.
Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Враховуючи те, що загальна сума основного боргу Відповідача за первісним позовом, яка складає 14 564 668,26 грн., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і останній на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем за первісним позовом, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог про стягнення вказаної суми основного боргу, у зв`язку з чим даний позов у цій частині підлягає задоволенню.
У зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем за первісним позовом своїх грошових зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати поставленого за Договором товару, Позивач за первісним позовом просив суд стягнути з відповідача 4 218 338,07 грн. пені, нарахованої із застосуванням подвійної облікової ставки НБУ на прострочену суму основного боргу в розмірі 14 564 668,26 грн. у період з 22.11.2025 року по 31.12.2025 року.
Згідно з частиною 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Положеннями статті 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Одним із різновидів господарських санкцій, які застосовуються до правопорушника у сфері господарювання, є штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (стаття 230 Господарського кодексу України).
За змістом частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 Цивільного кодексу України).
Частиною 1 статті 552 Цивільного кодексу України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.
Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.
Згідно зі статтями 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Відповідно до п. 6.6. у редакції, викладеній в протоколі розбіжностей до Договору, за порушення зобов`язання щодо розрахунку за товар Покупець сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Оскільки нарахована Позивачем за первісним позовом сума пені у розмірі 2 103 069,40 грн. є арифметично правильною та відповідає приписам чинного законодавства і положенням Договору (зокрема, в частині періоду її нарахування), суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог про стягнення з Відповідача за первісним позовом нарахованої суми пені, у зв`язку із чим, така вимога також підлягає задоволенню.
Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення виконання Відповідачем за первісним позовом грошового зобов`язання, в силу положень 625 Цивільного кодексу України, після перевірки судом підлягають стягненню з останнього 278 245,46 грн. - інфляційних втрат, 641 964,86 грн. - 3% річних.
Щодо заявленого відповідачем за первісним позовом клопотання про зменшення розміру пені на 99 %, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.
Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 17.05.2018 у справі № 910/6046/16 та у постанові від 27.02.2019 у справі №910/9765/18.
У постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі № 916/2154/19 зазначено, що зі змісту зазначених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, строку прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
У постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 918/116/19 зазначено, що реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.
При цьому, суд також враховує, що у постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі № 916/2154/19 зазначено, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
В обґрунтування поданого клопотання Відповідач за первісним позовом зазначає, що зафіксував масові порушення з боку Позивача за первісним позовом під час здійснення поставки товару (підтвержується актами військових частин). При зменшенні розміру пені заявник не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані. ТОВ «БУСЬКИЙ КОНСЕРВНИЙ ЗАВОД» добропорядно виконувало взяті на себе зобов`язання, повідомляло про хід виконання замовлення та обставини, які у будь якій мірі могли завадити здійснити поставку у заплановані строки.
Оцінюючи надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, суд зазначає, зазначені посилання нівелюють інститут застосування штрафних санкцій за порушення зобов`язання.
Відповідач за первісним позовом також зазначає, що вже сплатив 712 948 713,44 грн., що становить понад 98% від загального обороту. 
Проте, ці доводи не приймаються судом до уваги, оскільки, факт часткової оплати не звільняє Відповідача за первісним позовом від сплати пені за прострочення кожного конкретного платежу. 
Більше того, судом встановлено, часткова оплата здійснювалась систематично з порушенням строків, визначених пунктами 4.1.1 та 4.1.2 Договору, що і стало підставою для нарахування штрафних санкцій. 
Суд зауважує, що остання оплата Відповідачем за первісним позовом була здійснена 21.11.2025 р., тоді як станом на день подання позовної заяви (11.05.2026р.) залишок боргу у розмірі 14 564 668,26 грн. так і не було погашено. Доказів спрямованих на виконання грошового зобов`язання після листопада 2025 р., Відповідачем за первісним позовом, суду не надано.
Посилання відповідача за зустрічним позовом на постанову Верховного Суду від 15.02.2023 у справі № 920/437/22, де пеню було зменшено на 99%, не приймаються судом до уваги, оскільки, обставини справи відрізняються від даної справи.
Отже, суд дійшов висновку, що відповідач не довів поважності причин неналежного виконання своїх зобов`язань з урахуванням інтересів обох сторін, наявності виняткових обставин для зменшення пені.
Щодо зустрічного позову, суд зазначає наступне.
За доводами ТОВ «Буський консервний завод», виконуючи функції з продовольчого забезпечення Збройних Сил України, уклало з ДП «ДОТ» державні контракти зокрема № 120/12-24 ХП від 16.12.2024 (далі - Контракт № 120) та № 113/12-24-ХП від 12.12.2024 (далі Контракт № 113) на 2025 рік. ПП «Торгова компанія «Молімпекс» було обізнане з тим, що товар за Договором № МС-011224 закуповується саме для виконання зазначених державних контрактів, що прямо підтверджується преамбулою Договору та п. 1.1 Договору. 
02 квітня 2025 року між ТОВ «Буський консервний завод» та ПП «Торгова компанія «Молімпекс» було укладено Угоду про партнерство. 
Відповідно до п.1.3.1. Угоди встановлено, що у разі порушення строку поставки, непередачу (несвоєчасну передачу) Товару в розрізі харчових продуктів понад 1 (один) календарний день, Сторони Угоди сплачують ЗАМОВНИКУ пеню у розмірі 0,1 % (нуль цілих одна десята) відсотка від вартості Товару в розрізі харчових продуктів, строк поставки якого порушено або ціни не переданого (несвоєчасно переданого, повернутого) Товару в розрізі харчових продуктів, за кожний день затримки передачі, але не менше 500 грн (сумарно) за кожний день прострочення у випадку прострочення поставки до 3 (трьох) календарних дні, та 0,5 % (нуль цілих п`ять десятих) відсотка, але не менше 1000 грн (сумарно) у випадку прострочення поставки більше ніж на 3 (три) календарні дні. Пеня нараховується протягом строку порушення виконання зобов`язань за Основним договором за кожен повний день прострочення виконання таких зобов`язань включаючи день виконання зобов`язання. За порушення строку поставки Товару понад 14 (чотирнадцять) календарних днів додатково сплачується штраф у розмірі 100 (сто) відсотків від ціни Товару, строк поставки якого порушено. 
Відповідно до п. 1.3.3. Угоди встановлено, що у разі виявлення Товару, який є невідповідним (неякісним/небезпечним) згідно з умовами Основного Договору Сторони Угоди зобов`язані замінити такий Товар за свій рахунок протягом 72 (сімдесяти двох) годин, а також сплатити замовнику штраф за кожен встановлений та зафіксований випадок у розмірі 100 (ста) відсотків вартості такого Товару. 
Відповідно до п.1.3.4. Угоди зазначено, що у разі виявлення Товару, який є фальсифікованим з умовами Основного Договору Сторони Угоди зобов`язані замінити такий Товар за свій рахунок протягом 72 (сімдесяти двох) годин, а також сплатити замовнику штраф за кожен виявлений та зафіксований випадок у розмірі 40 (сорока) мінімальних заробітних плат станом на 1 січня поточного року на момент укладання Основного Договору.
Відповідно до п. 1.3.5. Угоди, встановлено що у разі порушення умов транспортування Товару, у тому числі дотримання температурних режимів та/або ненадання Сторонами Угоди на запит ЗАМОВНИКА доказів дотримання температурних умов при транспортуванні Товару - Сторони Угоди зобов`язані замінити Товар, щодо якого порушені умови, за свій рахунок протягом 72 (сімдесяти двох) годин, а також сплатити замовнику штраф за кожен встановлений та зафіксований випадок у розмірі 100 (ста) відсотків вартості Товару, щодо якого порушені умови транспортування.
Відповідно, до п. 1.3.7. Угоди зазначено, що у разі застосування пені/штрафу Сторони Угоди зобов`язані сплатити суму пені/штрафу протягом 10 (десяти) банківських днів від дати направлення замовником повідомлення засобами електронної пошти та/ або у письмовій формі у порядку, визначеному Основним Договором. Сплата пені/ штрафів не звільняє Сторін Угоди від виконання умов Основного Договору. Штраф, пеня за несвоєчасне/неякісне постачання Товару нараховується Сторонам Угоди за весь період прострочення до моменту належного виконання зобов`язання.
Відповідно до п.1.5. угоди про партнерство встановлено, що відповідно до п.1.1. цієї Угоди дана Угода виконується в рамках виконання державних контрактів (договорів) на закупівлю продуктів харчування різних на 2025 рік, а саме: №120/12 24-ХП від 16 грудня 2024 року та № 113/12-24-ХП від 12.12.2024 року, укладених ТОВ «Буський консервний завод» з Державним підприємством Міністерства оборони України «Державний оператор тилу», та відповідного Договору поставки товару № МС-011224 від 01.12.2024 року, укладеного між Сторонами цієї Угоди. 
За доводами Позивача за зустрічним позовом, протягом 2025 року ПП «Торгова компанія «Молімпекс», будучи безпосереднім постачальником товарів, зокрема товарів молочної групи, неодноразово допускало порушення щодо строків, обсягів та якості продукції. За Контрактом №120/12-24-ХП від 16 грудня 2024 року військовими частинами (отримувачами) було складено 79 актів про порушення договірних зобов`язань, у тому числі щодо несвоєчасної та неповної поставки, а також поставки неякісного товару молочної групи, на підставі яких ДП «ДОТ» нарахувало санкції у сумі 1 556 633,19 грн. За Контрактом № № 113/12-24-ХП від 12.12.2024 року було складено 74 акти про порушення, а сума нарахованих санкцій становила 1 187 265,67 грн. Зазначені порушення сталися з вини ПП «Торгова компанія «Молімпекс», оскільки саме це підприємство здійснювало фактичне постачання відповідних партій товару за заявками ТОВ «Буський консервний завод». 
У зв`язку з наведеними обставинами ТОВ «Буський консервний завод» направило ПП «Торгова компанія «Молімпекс» вимогу № 104/01-26 від 26.01.2026 про сплату 1 556 633,19 грн та вимогу № 108/01-26 від 29.01.2026 про сплату 1 187 265,67 грн. 
Листом від 11.02.2026 № 11/02/26-3 ПП «Торгова компанія «Молімпекс» відмовило у задоволенні вимоги № 104/01-26, мотивуючи це тим, що не є стороною контрактів із ДП «ДОТ», а його відповідальність повинна обмежуватися виключно умовами Договору № МС-011224. На переконання Позивача, така позиція суперечить умовам Угоди про партнерство від 02.04.2025, відповідно до якої ПП «Торгова компанія «Молімпекс» добровільно взяло на себе 50 % відповідальності за порушення зобов`язань перед ДП «ДОТ».
Станом на дату звернення до суду зазначені кошти ПП «Торгова компанія «Молімпекс» не сплатило, у зв`язку з чим ТОВ «Буський консервний завод» звернулося до суду за захистом своїх прав та законних інтересів, посилаючись на ст. ст. 22, 623 ЦК України. 
Отже, з урахуванням наведеного, ціна зустрічного позову становить 2 743 898,86 грн та складається з таких сум: 1 556 633,19 грн - сума збитків за Вимогою № 104/01-26, нарахована на підставі 79 актів про порушення за Контрактом № 120/12-24-ХП; 1 187 265,67 грн - сума збитків за Вимогою № 108/01-26, нарахована на підставі 74 актів про порушення за Контрактом № 113/12-24-ХП.
Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтею 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.
Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Визначення поняття збитків наводиться також у частині другій статті 224 Господарського кодексу України, відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.
Відповідальність за порушення господарського зобов`язання у вигляді стягнення збитків настає за умов встановлення вини порушника (сторони договору). Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 Цивільного кодексу України, оскільки частиною 1 цієї статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Отже, збитки це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.
Реальні збитки це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.
Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.
Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.
Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.
Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.
Однак, Позивачем за зустрічним позовом належних та допустимих доказів в підтвердження наявності протиправної поведінки, вини, доказів понесення збитків внаслідок неналежного невиконання Відповідачем за зустрічним позовом своїх зобов`язань за договором у розмірі 2 743 898,86 грн, суду не подано.
Прийнявши товар і скріпивши видаткові накладні своєю печаткою (що, відповідно до п. 5.5 Договору, є належним підтвердженням отримання товару), ТОВ «БКЗ» підтвердило належність прийнятого товару.
В матеріалах справи відсутні складені ТОВ «БКЗ» акти про відмову від приймання чи повернення неякісного товару в порядку Договору на момент поставки, а отже є неможливим перекладати на постачальника наслідки порушень, що виникли після приймання товару.
153 акти (79 за Контрактом № 120 та 74 за Контрактом № 113), на які посилається ТОВ «БКЗ», складені військовими частинами (отримувачами) та/або ДП «ДОТ» у межах відносин, стороною яких ПП «ТК «Молімпекс» не є. Доказів повідомлення Відповідача за зустрічним позовом про складання цих актів, матеріали справи не містять. 
Такі акти не відповідають вимогам належності та допустимості доказів в розумінні ст. 76, 77 ГПК України у частині доведення вини ПП «ТК «Молімпекс». Окрім того, зазначені акти не індивідуалізують зв`язку конкретного порушення з конкретною партією товару, поставленою саме ПП «ТК «Молімпекс» за Договором № МС-011224. Крім того, ТОВ «БКЗ» не надало висновків експертиз якості, актів відбору проб чи лабораторних протоколів, які підтверджували б неналежну якість саме товару, поставленого ПП «ТК «Молімпекс».
Положення Угоди, на які посилається Позивач за зустрічним позовом (п. 1.3.1, 1.3.3, 1.3.4, 1.3.5, 1.3.7), за своїм змістом регулюють обов`язок «Сторін Угоди сплачувати замовнику (тобто ДП «ДОТ») пеню/штраф», тобто стосуються відносин сторін Угоди з ДП «ДОТ», а не взаємного відшкодування між ТОВ «БКЗ» та ПП «ТК «Молімпекс». ДП «ДОТ» при цьому не є стороною Угоди про партнерство.
Жодне з наведених ТОВ «БКЗ» положень Угоди прямо не встановлює обов`язку ПП «ТК «Молімпекс» відшкодувати ТОВ «БКЗ» суми санкцій, нарахованих ДП «ДОТ» на адресу саме ТОВ «БКЗ» за окремими державними контрактами. 
Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.
Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.
Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що Відповідач за первісним позовом неналежним чином виконував взяті на себе грошові обов`язки за Договором, первісні позовні вимоги підлягають задоволенню, в зустрічних позовних вимогах слід відмовити.
При цьому, суд зазначає, що іншим доводам сторін оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.
Судовий збір покладається на сторони в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 74, 76-80, 86, 129, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Первісні позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Буський консервний завод» (Юридична адреса: 0310, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6 літера А, офіс, код ЄДРПОУ 00376403) на користь Приватного підприємства «Торгова компанія «Молімпекс» (Юридична адреса: 39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Івана Мазепи, буд. 59, офіс 102 код ЄДРПОУ 35414234) 14 564 668,26 грн. (чотирнадцять мільйонів п`ятсот шістдесят чотири тисячі шістсот шістдесят вісім гривень 26 копійок) - основний борг; 641964,86 грн. (шістсот сорок одна тисяча дев`ятсот шістдесят чотири гривні 86 копійок) - 3% річних; 278245,46 грн. (двісті сімдесят вісім тисяч двісті сорок п`ять гривень 46 копійок) - інфляційне збільшення суми боргу; 4218338,07 грн. (чотири мільйони двісті вісімнадцять тисяч триста тридцять вісім гривень 07 копійок) - пені, та 236 438,60 грн (двісті тридцять шість тисяч чотириста тридцять вісім гривні 60 копійок) судового збору.
3. У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю. 
4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 17.07.2026.

Суддя Наталія ЯГІЧЕВА