Справа № 509/1938/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року с-ще Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Панасенка Є.М.,
за участю секретаря судового засідання: Пронози І.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу № 509/1935/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
27.03.2026 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 19381-08/2025 в розмірі 26800,00 грн., а також суму сплаченого судового збору.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.08.2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 19381-08/2025, який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов договору відповідач отримав грошові кошти в кредит та зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.
22.12.2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 22122025, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №19381-08/2025.
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 22122025 від 22.12.2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 26800,00 грн., з яких: 10000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 10800,00 грн. – сума заборгованості за відсотками; 5000,00 грн. – сума заборгованості за штрафом; 1000,00 грн. – сума комісії за видачу кредиту.
Відповідач ОСОБА_1 не виконує взяті на себе зобов`язання по поверненню кредитних коштів, в зв`язку з чим він має заборгованість перед позивачем на загальну суму 26800,00 грн.
Ухвалою суду від 01.04.2026 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
06.07.2026 року відповідач через систему «Електронний суд» надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що з позовними вимогами у заявленому розмірі не погоджується, позов не визнає повністю, вважає його необґрунтованим, недоведеним належними та допустимими доказами, а розмір заявленої заборгованості — таким, що потребує критичної перевірки судом. В позовній заяві позивач посилається на те, що кредитний договір № 19381-08/2025 від 08.08.2025 року був укладений в електронній формі та підписаний одноразовим ідентифікатором, водночас, надані позивачем документи самі по собі не є достатнім доказом того, що саме він особисто здійснював реєстрацію, подавав заявку, отримував одноразовий ідентифікатор, вводив його в інформаційній системі кредитодавця та фактично підписував відповідний електронний договір. Наявність у тексті договору зазначення певного одноразового ідентифікатора не є самостійним та беззаперечним доказом того, що саме відповідач отримав цей код, мав доступ до відповідного номера телефону та особисто вчинив дії щодо підписання договору. Також зазначає, що попередній номер телефону, який міг використовуватись при оформленні кредиту та на який могли надходити SMS/Viber-повідомлення, на даний час ним втрачений, що унеможливлює самостійну перевірку відповідних обставин. Однак ця обставина не звільняє позивача від обов`язку довести факт належної електронної ідентифікації відповідача. У зв`язку з цим, вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору саме з відповідачем. Також позивач не довів належним чином факт укладення електронного договору саме мною, факт належної електронної ідентифікації, факт належності мені банківської картки, факт отримання мною кредитних коштів, правильність розрахунку заборгованості, правомірність стягнення комісії та штрафу, а також належне повідомлення про відступлення права вимоги. У зв`язку з вищевикладеним, просить: відмовити ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у задоволенні позову в повному обсязі. У разі якщо суд дійде висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову — відмовити у стягненні з нього: - штрафу у розмірі 5000,00 грн.; - комісії за видачу кредиту у розмірі 1000,00 грн. У разі якщо суд дійде висновку про наявність підстав для стягнення штрафу — зменшити його розмір на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України до мінімального розміру з урахуванням принципів справедливості, добросовісності, розумності та співмірності відповідальності. також просить суд витребувати у позивача та/або первісного кредитора ТОВ «Стар Файненс Груп» докази перерахування коштів саме відповідачу.
08.07.2026 року від представника позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» Чечельницької А.О. надійшла відповідь на відзив, яка була сформована в системі «Електронний суд», в якій остання заперечувала проти аргументів відповідача, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Так, представник позивача вказала, що для укладення вищевказаного договору в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариства позичальника власноруч! Кредитний договір був укладений з позичальником в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. ОСОБА_1 через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подав заявку на отримання позики за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання позики, після чого позикодавець надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання договору. Тобто верифікація та ідентифікація Позичальника здійснюється через ІТС Первісного кредитора. Кредитний договір укладалися в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційнокомунікаційній системі Товариства (ІТС Товариства) та доступний зокрема через сайт Товариства та\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Відповідно до умов кредитного договору № 19381-08/2025 кредитні кошти було перераховано на банківську карту № 4323 - 38xx - xxxx - 6899. Щодо номеру карти № НОМЕР_1 , на яку було зараховано кошти, та доказ, що ця карта належить відповідачу. BIN ( ОСОБА_2 ) - перші шість цифр на пластиковій картці, за якими можна визначити приналежність карти тій чи іншій країні і банку, тип карти і категорію карти, тобто банківський ідентифікаційний номер. Відповідно до даних отриманих за допомогою сервісу визначення банку за номером картки: № НОМЕР_1 , а саме за першими шістьома цифрами номера банківської картки (BIN) відомо: BIN: НОМЕР_2 , Платежная система: VISA, Выдана банком: JSC ACCENT-BANK, Тип карты: DEBIT, Категория карты: GOLD. З огляду на те, що отримані кредитні кошти за кредитним договором були перераховані на картку № НОМЕР_1 , які відкриті у АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "АКЦЕНТ-БАНК", (код ЄДРПОУ 14360080) (49074, м Дніпро, вул. Батумська, 11) інформацію про перерахування коштів за кредитним договором згідно законодавства може отримати Відповідач, як власник картки та суд на підставі ухвали суду про витребування доказів.
У зв`язку з вищевикладеним, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та витребувати у АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "АКЦЕНТ-БАНК", (код ЄДРПОУ 14360080) (49074, м Дніпро, вул. Батумська, 11), а саме: - інформацію чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) платіжну картку № НОМЕР_1 ; - виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) за період: з 08.08.2025 по 11.08.2025 з відображенням часу зарахування коштів, призначення платежу та відправника коштів; - інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_1 за період: з 08.08.2025 по 11.08.2025.
08.07.2026 року від відповідача до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, в яких просив, клопотання позивача про витребування доказів у АТ «А-Банк» залишити без задоволення як подане з пропуском строку, встановленого статтями 83 та 84 ЦПК України, без належного обґрунтування причин несвоєчасного подання. Не брати лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 16.03.2026 року як достатній доказ перерахування кредитних коштів без надання договору, чинного 08.08.2025 року, та первинних документів відповідної операції. Відмовити ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у задоволенні позову в повному обсязі. Незалежно від результатів дослідження інших доказів, відмовити у стягненні штрафу в розмірі 5000,00 грн. як нарахованого всупереч пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України та пункту 5.3.1 кредитного договору. Відмовити у стягненні комісії за видачу кредиту в розмірі 1000,00 грн. як платежу, щодо якого позивачем не доведено надання відповідачу окремої послуги. Судові витрати покласти на позивача, а у разі часткового задоволення позову — розподілити пропорційно до розміру фактично задоволених вимог.
13.07.2026 року судом було винесено ухвалу, якою клопотання відповідача та клопотання представника позивача про витребування доказів залишено без задоволення. 
В судове засідання представник позивача не з`явився, просив проводити розгляд справи без його участі. Позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу, яка міститься в матеріалах справи.
Вирішуючи клопотання відповідача про продовження процесуального строку для подання відзиву суд виходить із такого.
Відповідно до ч.2 ст.127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Згідно із ч.3 ст.127 ЦПК України якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.
Судом встановлено, що ухвалою суду від 01.04.2026 року відкрито провадження у справі та роз`яснено відповідачу, що він має право подати відзив на позов, який відповідає вимогам ст. 178 ЦПК України, та додати до нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позову, якщо такі докази не надані позивачем, та документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи, у 15-денний строк із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.
11.05.2026 року відповідач звернувся до суду з клопотанням про продовження строку, яке вмотивоване тим, що про існування справи йому випадково стало відомо лише 04.05.2026 року, зайшовши до за стосунку «Дія». До цього моменту він не отримував належного повідомлення про подання позову, не отримував копію позовної заяви з додатками, ухвалу про відкриття провадження та інші матеріали справи, у зв`язку з чим просить розгляд справи відкласти на іншу дату та надати час для ознайомлення з матеріалами справи. Також просив надати йому додатковий строк для подання відзиву на позовну заяву після ознайомлення з матеріалами справи.
Згідно із ч.7 ст.178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
Ураховуючи поважність причини пропуску відповідачем процесуального строку, встановленого судом для подання відзиву на позов, а також з огляду на диспозитивний характер норми права ч. 7 ст. 178 ЦПК України, якою встановлено, що 15 днів мінімальний процесуальний строк, який може бути встановлений судом для подання відзиву на позов, суд вважає, що відповідачу може бути встановлений більш тривалий строк для реалізації відповідного процесуального права.
Отже, за викладених обставин та оскільки це буде сприяти виконанню завдання цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, і однією з основних засад (принципів) якого є змагальність сторін (ст. 2 ЦПК України), з метою всебічного, об`єктивного та повного встановлення всіх обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача про продовження пропущеного строку для подання відзиву на позов, надати відповідачу додатковий строк для подання відзиву до 06.07.2026 року.
Відзив на позов від відповідача надійшов 06.07.2026 року до суду через систему ЄСІТС «Електронний суд» та зареєстрований 06.07.2026 року, тобто в межах процесуального строку для надання відзиву, встановленого судом.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінюючи докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов такого висновку.
Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено такі фактичні обставини.
08.08.2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 19381-08/2025, згідно умов якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 10000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, комісію за видачу кредиту (в разі застосування) та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п.1.1 Договору).
Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «W665», який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.
Згідно умов договору сума кредиту становить 10000 грн., строк кредиту - 120 днів. Дата надання кредиту 08.08.2025. Наданий кредит Клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування, відповідно до графіку платежів. Кінцева дата погашення кредиту 05.12.2025. За користування кредитом Товариством нараховуються проценти в розмірі 0,90% в день на залишок заборгованості, що є платою за користування кредитом та комісія за видачу кредиту в сумі 1000,00 грн. ( що складає 10,00% від суми кредиту). Тип процентної ставки: фіксована. Тип комісії одноразова комісія (нараховується одноразово при видачі Кредиту в дату видачі Кредиту, якщо умови цього Договору передбачають сплату комісії за видачу Кредиту). Денна процентна ставка складає 0,98%.
Таким чином, сторони погодили всі істотні умови договору та підписали його.
Відповідно до п.1.6 Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 4323 - 38xx - xxxx - 6899 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за вказаними реквізитами. 
Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредитні кошти у погодженому сторонами розмірі 10000,00 грн., шляхом їх перерахування на вказану відповідачем банківську картку № 4323 - 38xx - xxxx - 6899.
Відповідно до повідомлення ТОВ ««Універсальні платіжні рішення» було успішно прийнято на користь ТОВ «Стар Файненс Груп» наступний платіж: 08.08.2025 року о 17:40:02 на суму 10000,00 грн., маска картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua – 827295650, призначення платежу: Зарахування 10000,00 грн. на карту № НОМЕР_4 , код авторизації на боці банку №D8B405. ПІБ клієнта: ОСОБА_1 .
Згідно із розрахунком заборгованості, складеним первісним кредитором, заборгованість відповідача перед ТОВ «Стар Файненс Груп» становила 26800,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основним боргом; 10800,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 5000,00 грн. - сума заборгованості за штрафом, 1000,00 грн. – сума комісії за видачу кредиту.
22.12.2025 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 22122025, згідно умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передав ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняв належні останньому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками.
Згідно із актом прийому-передачі реєстру боржників від 22.12.2025 року за Договором факторингу № 22122025 від 22.12.2025 року ТОВ «Стар Файненс Груп» передано, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийнято реєстр боржників у кількості 5144 на загальну суму права вимоги заборгованості в розмірі 60709181,67 грн.
Відповідно до п.п. 1.2, 1.3, 1.4 договору факторингу № 22122025 від 22.12.2025 року перехід від ТОВ «Стар Файненс Груп» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі заборгованості боржників.
Аналіз наведених доказів свідчить про те, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у встановленому порядку набуло прав та обов`язків кредитора за Договором про надання фінансового кредиту № 19381-08/2025 від 08.08.2025 року, укладеним відповідачем з ТОВ «Стар Файненс Груп».
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частинами першої, другої статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За приписом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Так, пунктами 5, 6, 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Правилами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.
У справі, яка розглядається, внаслідок укладення договору факторингу права вимоги за договором між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 про надання фінансового кредиту № 19381-08/2025 від 08.08.2025 року перейшло від ТОВ «Стар Файненс Груп» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».
ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підтвердження розміру невиконаного ОСОБА_1 зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту № 19381-08/2025 від 08.08.2025 року, укладеним ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 , надано розрахунок заборгованості, за яким не виконано зобов`язання з повернення кредиту в сумі 26800,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основним боргом; 10800,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 5000,00 грн. - сума заборгованості за штрафом, 1000,00 грн. – сума комісії за видачу кредиту.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) зазначено, що, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за штрафом в розмірі 5000,00 грн., суд зазначає наступне.
Згідно із статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які були чинні, як на день укладення кредитного договору між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 , тобто станом на 08.08.2025 року, так і на час ухвалення судового рішення, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Касаційний суд вже робив висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду від 18.10.2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 року у справі № 183/7850/22 (провадження № 61-14740св23).
З огляду на те, що кредитний договір між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 , укладено 08.08.2025 року, відповідач належним чином кредитні зобов`язання не виконує, з огляду на положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у стягненні заборгованості за штрафом з відповідача на користь позивача слід відмовити.
Доводи відповідача про те, що позивачем не надано суду доказів укладання із ним кредитного договору; факту належної електронної ідентифікації відповідача; факту фактичного отримання ним кредитних коштів; належність банківської картки № НОМЕР_1 , на яку було зараховано ці кошти; правильність розрахунку заборгованості; наявність правових підстав для стягнення штрафу та комісії, спростовані матеріалами справи та до уваги судом не беруться.
Доводи відповідача, що позивачем не доведено факту відступлення йому первісним кредитором грошової вимоги до відповідача за кредитним договором, а також твердження відповідача про те, що кредитодавець не повідомив його про укладення Договору факторингу, згідно з яким кредитор відступив для іншої фінансової установи за плату право грошової вимоги, не заслуговують на увагу з огляду на положення ст. 514 ЦК України, оскільки кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.
Згідно зі ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Більше того, за умовами пункту 4.1.4 укладеного між сторонами кредитного договору про надання фінансового кредиту встановлено, що кредитор має право без згоди клієнта поступитися правом вимоги третій стороні, в зв`язку з чим відбудеться заміна сторони кредитодавця за цим договором.
У разі неотримання боржником повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, позичальник не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредиторові і таке виконання є належним.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 року у справі № 6-979цс15.
Відповідач не надав суду жодних доказів сплати кредитної заборгованості як на рахунок первісного кредитора, так і на рахунок позивача у справі. А його твердження про не підтвердження верифікації банківської картки на яку перераховано кредитні кошти не беруться судом до уваги, оскільки факт перерахування кредитних коштів на банківську картку відповідача підтверджено випискою по рахунку банку. Крім того ОСОБА_1 добровільно уклав кредитний договір, погодився з його умовами і зобов`язався у встановлений правочином термін погасити заборгованість.
Суд враховує, що у додатку до договору «Графік платежів» щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, які підписані боржником в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису, міститься повна інформація стосовно умов кредитування, з якими той погодився.
Окрім того, у разі незгоди з умовами Кредитного договору позичальник мав можливість скористатися своїм правом, визначеним ч.6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», на відкликання протягом 14 календарних днів своєї згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин.
Однак, відповідач цим правом не скористався, а навпаки, отримав кредитні кошти, якими скористався. 
З огляду на викладене, визначаючи розмір заборгованості відповідача, дослідивши подані сторонами докази, перевіривши їх, оцінивши в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість в сумі 21800,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основним боргом; 10800,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1000,00 грн. – сума комісії за видачу кредиту.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2165,68 грн. (21800 (задоволені вимоги)/26800 (заявлені вимоги)*2662,40 (сплачений судовий збір)) судового збору, що є пропорційним розміру задоволених вимог.
Керуючись ст.ст. 81, 141, 223, 259, 263-265, 277-279, 354 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договорам - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження: 07400, Київська область, Броварський район, м. Бровари, вул. Лісова, 2, реквізити IBAN № НОМЕР_5 у АТ «ТАСкомбанк») суму заборгованості у розмірі 21800 (двадцять одна тисяча вісімсот) грн. 00 коп., з яких : 10000,00 грн. - сума заборгованості за основним боргом; 10800,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 1000,00 грн. – сума комісії за видачу кредиту.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження: 07400, Київська область, Броварський район, м. Бровари, вул. Лісова, 2, реквізити IBAN № НОМЕР_5 у АТ «ТАСкомбанк») судовий збір у розмірі 2165 (дві тисячі сто шістдесят п`ять) грн. 68 коп. 
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Є. М. Панасенко