СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 вересня 2026 року Справа № 480/194/26
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/194/26 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини Військової частини НОМЕР_1 , щодо не нарахування та невиплати йому за період з 10.04.2023 по 18.08.2025 року включно грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 року, 01.01.2024 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 року № 704;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести за період з 10.04.2023 по 18.08.2025 року включно нарахування та виплатити грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 року, 01.01.2024 року, на 01.01.2025 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 року № 704;
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2023 рік, 2024 рік, 2025 рік виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 року № 704;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2023 рік, 2024 рік, 2025 рік виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 року № 704;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2023 рік, за 2024 рік, за 2025 рік у розмірі місячного грошового забезпечення виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно 3 додатками до Постанови КМУ "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 року № 704;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань за 2023 рік, 2024 рік, за 2025 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 року № 704;
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023 рік, 2024 рік, за 2025 рік виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 року № 704;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити грошову компенсацію за невикористані дні щорічної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023 рік, 2024 рік, за 2025 рік виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 року № 704;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виготовити та направити йому новий грошовий атестат виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови КМУ "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 року № 704 за період з 10.04.2023 по 18.08.2025 року включно.
Свої вимоги мотивує тим, що під час нарахування та виплати йому грошового забезпечення відповідачем неправомірно не застосовано розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня відповідного календарного року, що, на його думку, призвело до неправильного визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим званням, а також похідних виплат - грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки.
Ухвалою суду від 16.01.2026 позовну заяву було залишено без руху.
Ухвалою суду від 05.02.2026 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечив та зазначив, що підстав для перерахунку грошового забезпечення із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, немає, оскільки, на його думку, розрахунковою величиною для визначення посадового окладу та окладу за військовим званням залишається прожитковий мінімум, встановлений станом на 01.01.2018.
Представник позивача подав додаткові пояснення, в яких просив задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.
На підставі Указу Президента України "Про призначення судді" № 394/2026 від 19.05.2026 та наказу в.о. голови Сумського окружного адміністративного суду від 27.05.2026 № 24-ОС "Про відрахування зі штату суду ОСОБА_2 у зв`язку з призначенням на посаду судді Восьмого апеляційного адміністративного суду", на підставі розпорядження керівника апарату № 2864 від 01.06.2026 призначено повторний автоматизований розподіл судової справ № 480/194/26.
Справа розподілена автоматизованою системою документообігу суду судді Шаповалу М.М., який своєю ухвалою від 02.06.2026 прийняв справу до свого провадження.
Суд, перевіривши матеріали справи, повно та об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, встановив такі обставини.
Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.04.2023 № 103 позивача, який прибув для подальшого проходження військової служби, з 11.04.2023 зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.08.2025 № 230 позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, при цьому визначено, що справи та посаду він здав і вибув 18.08.2025.
З особистих карток грошового забезпечення позивача вбачається, що грошова допомога для оздоровлення була виплачена йому у червні 2023 року в сумі 28400,10 грн, у лютому 2024 року в сумі 27861,75 грн та у січні 2025 року в сумі 31725,75 грн.
Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 31725,75 грн була виплачена позивачу у 2024 році. Відомості про виплату такої допомоги за 2023 рік у матеріалах справи відсутні, а згідно з наказом від 16.08.2025 № 230 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік позивач не отримував.
Крім того, у наказі від 16.08.2025 № 230 зазначено, що додаткова оплачувана відпустка як учаснику бойових дій тривалістю 14 календарних днів на рік за 2023-2025 роки позивачу не надавалася та грошова компенсація за невикористані дні такої відпустки не виплачувалася.
Під час проходження військової служби у відповідача, позивачу виплачувалось грошове забезпечення та похідні виплати, виходячи з розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018, що відповідачем не заперечується.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII.
Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 9 цього Закону, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (частина друга статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
За приписами абзацу першого частини четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
30 серпня 2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 704, яка передбачала з 01.03.2018 збільшення розмірів посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців.
Пунктом 2 Постанови № 704, установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Додатком 1 до Постанови № 704, встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 4 Постанови № 704 (у первинній редакції) передбачалось, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".
Пунктом 6 Постанови № 103, внесено зміни до Постанови № 704, внаслідок яких пункт 4 цієї Постанови викладено у новій редакції, а саме: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14". Зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 не вносилися.
Отже, з 01.01.2018 пункт 4 Постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу застосовується така розрахункова величина, як "розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018".
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 20.10.2022, визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103, яким були внесені зміни до пункту 4 Постанови № 704.
Вказаною постановою скасовані зміни, у тому числі до пункту 4 Постанови № 704, та відновлено його попередню редакцію (станом на 30.07.2018), згідно з якою розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Відповідно до ч. 2 ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Верховний Суд, зокрема, у постановах від 15.06.2023 у справі № 380/13603/21, від 30.04.2025 у справі № 620/9741/24 та інших, виснував, що оскільки зміни, внесені Постановою № 103, зокрема, до пункту 4 Постанови № 704, визнані у судовому порядку нечинними, то з 29.01.2020 діє редакція пункту 4 Постанови № 704, яка діяла до зазначених змін і в якій передбачено, що для визначення посадового окладу та окладу за військовим званням застосовується розрахункова величина "прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року", а не "прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018".
У цих та інших постановах Верховний Суд, засновуючись на принципі подолання правової колізії, за яким перевагу у застосуванні має нормативний акт вищої юридичної сили, виснував, що положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів "прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018" не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних відносин підлягає застосуванню пункт 4 Постанови № 704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону України про Державний бюджет на відповідний рік із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням виходячи із розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).
Отже, з 29.01.2020 чинна редакція пункту 4 Постанови № 704, яка була чинною до зазначених змін і в якій передбачено, що для визначення посадового окладу та окладу за військовим званням застосовується розрахункова величина "прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року", а не "прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня 2018 року".
Водночас 12.05.2023 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 481 "Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов КМУ, затверджених постановою КМУ від 21.02.2018 № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови КМУ від 30.08.2017 № 704", пунктом 2 якої внесено зміни до пункту 4 Постанови № 704, виклавши абзац перший в такій редакції: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".
Пунктом 3 Постанови № 481 установлено, що видатки, пов`язані з виконанням пункту 2 цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб, передбачених у державному бюджеті на відповідний рік для утримання відповідних державних органів.
Постанова № 481 набрала чинності 20.05.2023, а тому з указаної дати розміри посадових окладів та окладів за військовими званнями розраховуються виходячи зі сталої величини 1762 грн шляхом її множення на відповідний тарифний коефіцієнт.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 у справі № 320/29450/24, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025, було визнано дії КМУ при прийнятті постанови № 481 неправомірними, а пункт 2 цієї постанови - протиправним та нечинним.
Разом із тим постановою Верховного Суду від 16.07.2026 у справі № 320/29450/24 зазначені судові рішення скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову про визнання неправомірними дій КМУ і скасування пункту 2 постанови № 481 відмовлено. Постанова Верховного Суду набрала законної сили з дати її ухвалення та є остаточною.
Верховний Суд у цій постанові дійшов висновку, що встановлення розміру грошового забезпечення військовослужбовців частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-ХІІ делеговано КМУ, а це повноваження охоплює також установлення базової величини, виходячи з якої визначаються посадові оклади та оклади за військовими званнями.
При цьому Верховний Суд зазначив, що профільні законодавчі акти не визначають обов`язкового базового критерію для розрахунку посадового окладу та не містять заборони на встановлення КМУ такої величини у твердому розмірі. Зміст пункту 3 розділу II Закону України від 06.12.2016 № 1774-VIII також не містить норми, якій суперечить запроваджена постановою № 481 стала величина 1762 грн.
Відтак Верховний Суд визнав помилковим висновок судів попередніх інстанцій про відсутність у КМУ повноважень установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів у фіксованому розмірі.
За таких обставин суд вважає, що у період з 11.04.2023 по 19.05.2023 включно посадовий оклад позивача та оклад за військовим званням мали визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови № 704.
Використання відповідачем у цей період розрахункової величини 1762 грн призвело до неправильного визначення посадового окладу та окладу за військовим званням позивача, а також тих щомісячних та одноразових видів грошового забезпечення, розмір яких залежить від зазначених окладів.
Разом з тим суд враховує, що позивач просить здійснити перерахунок грошового забезпечення починаючи з 10.04.2023.
Водночас з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.04.2023 № 103 вбачається, що позивача саме з 11.04.2023 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення.
Отже, обов`язок відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення виник з 11.04.2023, у зв`язку з чим правові підстави для покладення на військову частину НОМЕР_1 обов`язку здійснити перерахунок грошового забезпечення за 10.04.2023 відсутні.
Таким чином, позовні вимоги щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за період з 11.04.2023 по 19.05.2023 включно, виходячи з розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, підлягають задоволенню з урахуванням раніше виплачених сум.
Водночас із 20.05.2023 розрахунок посадового окладу та окладу за військовим званням позивача здійснювався відповідно до чинної редакції пункту 4 постанови № 704, внесеної постановою № 481, із застосуванням сталої величини 1762 грн.
Враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у вищезазначеній постанові від 16.07.2026 у справі № 320/29450/24, суд не встановив правових підстав для незастосування пункту 4 постанови № 704 у редакції постанови № 481 до правовідносин щодо безпосереднього нарахування грошового забезпечення позивачу як діючому військовослужбовцю.
Таким чином, у задоволенні позовних вимог у частині перерахунку та виплати грошового забезпечення за період з 20.05.2023 по 18.08.2026 належить відмовити.
Щодо вимоги про перерахунок і виплату грошової допомоги на оздоровлення суд зазначає, що з особистих карток грошового забезпечення позивача вбачається, що така допомога за 2023 рік була нарахована у червні 2023 року в сумі 28400,10 грн, за 2024 рік - у лютому 2024 року в сумі 27861,75 грн, за 2025 рік - у січні 2025 року в сумі 31725,75 грн.
Таким чином, усі зазначені виплати нараховані у період дії постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481, якою пункт 4 Постанови № 704 викладено в редакції, що передбачає розрахунок посадових окладів та окладів за військовими званнями виходячи з розміру 1762 грн.
Отже, підстави для перерахунку грошової допомоги на оздоровлення за 2023-2025 роки із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, відсутні, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Стосовно матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань суд ураховує, що її конкретний розмір визначається уповноваженими органами в межах фонду грошового забезпечення та не може перевищувати місячного грошового забезпечення військовослужбовця.
Матеріалами справи підтверджено виплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2024 році в сумі 31725,75 грн. Зазначена виплата здійснена у період дії Постанови № 704 в редакції Постанови № 481, а тому підстави для її перерахунку із застосуванням іншої розрахункової величини відсутні.
Відомості про призначення та виплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 та 2025 роки матеріали справи не містять. При цьому така допомога не є безумовною виплатою у максимальному розмірі місячного грошового забезпечення, а її надання та конкретний розмір залежать від відповідного рішення уповноваженої особи та наявного фонду грошового забезпечення.
За таких обставин позовні вимоги щодо перерахунку та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань задоволенню не підлягають.
Щодо вимоги про перерахунок та виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій суд зазначає наступне.
Відповідно до абзацу третього частини чотирнадцятої статті 10-1 Закону № 2011-XII у рік звільнення військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні таких відпусток.
З витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.08.2025 № 230 вбачається, що додаткова оплачувана відпустка як учаснику бойових дій тривалістю 14 календарних днів на рік за 2023-2025 роки позивачу не надавалася та грошова компенсація за невикористані дні такої відпустки не виплачувалася.
Водночас цим же наказом позивача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 не у зв`язку зі звільненням з військової служби, а у зв`язку з вибуттям для подальшого проходження військової служби до іншої військової частини.
Отже, позивач із військової служби не звільнений, а тому передбачена частиною чотирнадцятою статті 10-1 Закону № 2011-XII умова для виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки не настала.
За таких обставин вимоги про нарахування та виплату позивачу грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023-2025 роки є передчасними та задоволенню не підлягають.
Щодо вимоги про виготовлення та направлення нового грошового атестата суд зазначає, що позивача у серпні 2025 року виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з вибуттям для подальшого проходження військової служби до іншої військової частини.
Разом з тим позивач просить виготовити новий грошовий атестат із визначенням грошового забезпечення за період з 11.04.2023 по 18.08.2025 із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2023, 2024 та 2025 років.
Як встановлено судом, право позивача на обчислення посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням прожиткового мінімуму, встановленого на 01.01.2023, існувало лише за період з 11.04.2023 по 19.05.2023. З 20.05.2023 розміри відповідних окладів правомірно визначалися виходячи з розміру 1762 грн відповідно до пункту 4 Постанови № 704 в редакції Постанови № 481.
Сам по собі перерахунок грошового забезпечення за період з 11.04.2023 по 19.05.2023 не свідчить про неправильність відомостей щодо розміру грошового забезпечення позивача станом на дату його вибуття з військової частини НОМЕР_1 у серпні 2025 року та не зумовлює необхідності оформлення нового грошового атестата із застосуванням прожиткового мінімуму на 1 січня відповідного календарного року.
Тому позовна вимога про виготовлення та направлення нового грошового атестата у заявлений позивачем спосіб задоволенню не підлягає.
Відповідно до викладеного вище, суд визнає про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення ОСОБА_1 за період з 11.04.2023 по 19.05.2023 грошового забезпечення із застосуванням розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 11.04.2023 по 19.05.2023 із застосуванням розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704, з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні інших вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал