З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.06.2026 | Справа №607/22795/25 Провадження №2/607/2507/2026

місто Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: 
головуючого – судді – Якімця Т.І.,
за участю секретаря судового засідання – Трембач С.О.,
за участю:
представника позивача Тернопільської окружної прокуратури, яка діє в інтересах держави в особі: ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області та Білецької сільської ради – прокурора Бобер Н.П.,
представника Білецької сільської ради – Тришака О.Г.,
під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами загального позовного провадження цивільної справи за позовною заявою Тернопільської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, Білецької сільської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку

У С Т А Н О В И В :
І. Описова частина
1. Стислий зміст позовної заяви
Через підсистему «Електронний суд» Тернопільська окружна прокуратура, в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області (далі – ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області), Білецької сільської ради звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з цивільним позовом до
ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку з кадастровим номером: 6125286000:02:001:0185, площею 0,0283 га, за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу за власний рахунок огорожі, тимчасової споруди та переміщення за межі зазначеної земельної ділянки бетонних блоків, сільськогосподарської техніки, будівельних матеріалів.
В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що під час здійснення представницьких повноважень встановлено факт самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 6125286000:02:001:0185, площею 0,0283 га, розташованої в с. Івачів Долішній Тернопільського району Тернопільської області, яка перебуває у комунальній власності Білецької сільської ради та належить до земель загального користування. За твердженням позивача, відповідач без будь-яких правовстановлюючих документів частково огородив земельну ділянку бетонними стовпами та тросом, розмістив на ній тимчасову споруду, сільськогосподарську техніку, транспортні засоби, будівельні й інші матеріали, чим перешкоджає її використанню за цільовим призначенням та порушує інтереси держави і територіальної громади.
На підтвердження наведених обставин прокурор посилається на акти обстеження земельної ділянки від 10 червня та 06 жовтня 2025 року, якими встановлено, що відповідач продовжує використовувати спірну земельну ділянку без правових підстав. Позивач зазначає, що рішення про передачу відповідачу цієї земельної ділянки у власність чи користування Білецькою сільською радою не приймалося, а тому використання земельної ділянки є самовільним. У зв`язку з цим прокурор просить зобов`язати відповідача повернути земельну ділянку її власнику та звільнити її шляхом демонтажу огорожі, тимчасової споруди й переміщення майна за межі земельної ділянки.
Крім того, прокурор обґрунтовує наявність підстав для представництва інтересів держави тим, що Білецька сільська рада, незважаючи на обізнаність про порушення, повідомила про відсутність наміру звертатися до суду для захисту прав територіальної громади. Також ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області повідомило про відсутність наміру пред`являти відповідний позов, посилаючись на відсутність необхідних передумов та фінансування. На думку прокурора, така бездіяльність уповноважених органів свідчить про наявність виключного випадку, який відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі – Закон № 1697) зумовлює необхідність представництва інтересів держави прокурором у суді.
2. Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив
Відповідач – ОСОБА_1 – своїм правом на відзив, що передбачене статтею 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України), не скористався.
3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 листопада 2025 року відкрито провадження у цій цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.
Протокольною ухвалою від 18 лютого 2026 року суд закрив підготовче судове засідання та призначив справу до розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивача Тернопільської окружної прокуратури, яка діє в інтересах держави в особі: ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області та Білецької сільської ради – прокурор Бобер Н.П. – та представник Білецької сільської ради – Тришак О.Г. – позов підтримали у повному обсязі з мотивів наведених у позовній заяві та просили його задовольнити, щодо заочного рішення суду не заперечили.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.
Статтею 128 ЦПК України унормовано особливості виклику учасників справи у судове засідання судовими повістками про виклик. Верховний Суд, аналізуючи приписи пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, зазначив, що відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі, отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження (постанова від 30 листопада 2022 року, справа № 760/25978/13-ц).
Згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Тож суд вважає за можливе проведення судового засідання за відсутності учасників справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.
Такий висновок суду кореспондує з висновком Верховного Суду, який полягає у тому, що у випадку якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (постанова від 01 жовтня 2020 року, справа № 361/8331/18).
Відтак, суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, а тому, відповідно до статті 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.
Крім того, суд зазначає, що у зв`язку з неявкою учасників справи, беручи до уваги приписи частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив такі обставини справи.
ІІ. Мотивувальна частина
1. Фактичні обставини встановлені судом.
Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 445599662 від 30 вересня 2025 року та витягу з Державного реєстру речових прав № 361921102
від 15 січня 2024 року, земельна ділянка з кадастровим номером: 6125286000:02:001:0185, площею 0,0283 га, належить на праві комунальної власності Білецькій сільській раді
(а.с. 10, 15).
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку
№ НВ-0002180522023 від 16 жовтня 2023 року, земельна ділянка з кадастровим номером: 6125286000:02:001:0185, площею 0,0283 га, категорія земель – землі житлової та громадської забудови, вид цільового призначення – 03.20 земельні ділянки загального користування, які використовуються як внутрішньоквартальні проїзди, пішохідні зони (а.с. 16 – 18).
Білецька сільська рада листом від 25 квітня 2025 року № 04-03/831, адресованим Тернопільській окружній прокуратурі, повідомила, що ОСОБА_1 самовільно зайняв земельну ділянку комунальної власності за кадастровим номером: 6125286000:02:001:0185, та частину АДРЕСА_1 . Це самовільне зайняття земельної ділянки підтверджується адміністративними справами відносно ОСОБА_1 , постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Білецької сільської ради від 22 лютого 2021 року № 08 від 28 вересня 2022 року № 51 та від 03 березня 2025 року № 4, зверненнями жителів АДРЕСА_1 до Білецької сільської ради від 02 лютого
2021 року, від 01 жовтня 2024 року, від 07 листопада 2024 року, зверненнями Білецької сільської ради до ОСОБА_1 від 14 липня 2022 року № 746 та фотографіями. В результаті чого самовільне зайняття земельної ділянки ОСОБА_1 не дає можливості Білецькій сільській раді використовувати земельну ділянку з кадастровим номером: 6125286000:02:001:0185, для потреб громади та за її цільовим призначенням з відповідними обмеженнями, також жителям спричинено незручності та обмежено право на вільне користування АДРЕСА_1 (а.с. 11 – 14).
До Білецької сільської ради 02 лютого 2021 року, 01 жовтня 2024 року та 22 жовтня 2025 року надходили колективні звернення від жителів с. Івачів Долішній щодо самовільного зайняття ОСОБА_1 земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером: 6125286000:02:001:0185 (а.с. 26, 27).
14 липня 2022 року Білецькою сільською радою за вихідним № 746 скеровано до ОСОБА_1 лист «Про врегулювання питання щодо самовільно зайнятих земельних ділянок», в якому вказано, що у зв`язку з неодноразовими колективними зверненнями жителів АДРЕСА_1 щодо самовільно захоплених частин проїжджої дороги (встановлено пліт та розміщено сільськогосподарську техніку на землях комунальної власності) в результаті чого спричинено незручності та обмежено право на вільне користування дорогою. Білецькою сільською радою вказані звернення розглянуто земельною комісією з виїздом на місце проведено обстеження даних земельних ділянок комунальної власності, факт самовільного захоплення підтвердився. У цьому листі також висловлено прохання до 18 липня 2022 року звільнити та повернути самовільно зайняті земельні ділянки комунальної власності у комунальну власність.
Позивачем надано докази притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за статтею 152 КУпАП за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів (а.с.19 – 25, 57).
06 травня 2025 року Тернопільська окружна прокуратура звернулася із листом
№ 50-89-4308ВИХ-25 до ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області стосовно представництва інтересів держави щодо самовільного захоплення оспорюваного об`єкта нерухомого майна (а.с. 39, 40).
На цей лист ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області 16 травня 2025 року надало відповідь (лист від 16 травня 2025 року № 4025-25), у якому вказано, що цей орган не пред`являтиме позову про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки за кадастровим номером: 6125286000:02:001:0185, оскільки перед зверненням до суду необхідно здійснити проведення перевірки щодо дотримання вимог земельного законодавства, а також у зв`язку з спрямуванням кошторисних призначень по КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» на сплату судового збору, згідно судових рішень, що набрали законної сили, у яких ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області було учасником справ, разом із додатками, які просили надати (а.с. 41 – 48). 
У акті обстеження земельної ділянки з кадастровим номером: 6125286000:02:001:0185 та частини АДРЕСА_1 від 10 червня 2025 року вказано, що із врахуванням листа Тернопільської окружної прокуратури від 20 травня 2025 року
№ 50-89-4669ВИХ25 (вх. від 21 травня 2025 року № 1358/04-03) комісією Білецької сільської ради з питань земельних відносин, архітектури, будівництва, екології та охорони навколишнього природного середовища проведено обстеження цієї земельної ділянки та вказаної частини АДРЕСА_1 . В ході обстеження встановлено що ОСОБА_1 самовільно зайнято земельну ділянку комунальної власності за кадастровим номером: 6125286000:02:001:0185 площею 0,0283 га та зайнято частину 
АДРЕСА_1 (а.с. 30 – 38).
Листом від 10 червня 2025 року № 04-03/1158 Білецька сільська рада повідомила Тернопільську окружну прокуратуру про те, що вони в судовому порядку не звертались з метою звільнення ОСОБА_1 самовільно зайнятої земельної ділянки, лише звертались листом до останнього про врегулювання питання щодо самовільно зайнятих земельних ділянок (а.с. 29).
01 вересня 2025 року Тернопільська окружна прокуратура звернулася із листом
№ 50-89-7293ВИХ-25 до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про надання постанов про відкриття та завершення виконавчих проваджень № 67597299, № 69924752, № 70237808, № 70457479, № 78467418 та № 78913848 щодо ОСОБА_1 , а також копій відповідних документів (а.с. 49, 50).
Постановою головного державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 22 листопада 2021 року відкрито виконавче провадження № 67597299 з виконання постанови № 08 від 22 лютого 2021 року. Постановою від 27 липня 2022 року виконавче провадження № 67597299 закінчено виконавче провадження у зв`язку із сплатою боржником боргу в повному обсязі (а.с. 52 – 54).
Постановою головного державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 07 листопада 2022 року відкрито виконавче провадження № 70237808 з виконання постанови № 51 від 28 вересня 2022 року. Постановою від 16 серпня 2023 року виконавче провадження № 70237808 закінчено виконавче провадження у зв`язку із сплатою боржником боргу в повному обсязі (а.с. 55, 56).
29 серпня 2025 року Тернопільська окружна прокуратура звернулася із листом
№ 50-89-7252ВИХ-25 до ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області, в якому висловлено прохання поінформувати прокуратуру про вжиті заходи, у тому числі в судовому порядку, у частині усунення порушень земельного законодавства щодо самовільно зайнятої земельної ділянки з кадастровим номером: 6125286000:02:001:0185, площею 0,0283 га, за адресою: АДРЕСА_1 
(а.с. 59, 60).
Згідно з відповіддю ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області від 17 вересня
2025 № 6919-25 року цей орган повідомив, що ним позовна заява до ОСОБА_1 не пред`являтиметься (а.с. 61).
09 жовтня 2025 року Тернопільська окружна прокуратура звернулася із листом
№ 50-89-8245ВИХ-25 до Білецької сільської ради, в якому висловлено прохання поінформувати прокуратуру про вжиті заходи, у тому числі в судовому порядку, у частині усунення порушень земельного законодавства щодо самовільно зайнятої земельної ділянки з кадастровим номером: 6125286000:02:001:0185, площею 0,0283 га, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 62, 63).
Згідно з відповіддю Білецької сільської ради від 13 жовтня 2025 року № 04-03/1944 станом на жовтень 2025 року ОСОБА_1 самовільно зайняту земельну ділянку з кадастровим номером: 6125286000:02:001:0185, не звільнено, ними позовна заява не пред`являлася, долучено акт обстеження земельної ділянки з кадастровим номером: 6125286000:02:001:0185 від 06 жовтня 2025 року (а.с. 64 – 67).
22 жовтня 2025 року Тернопільська окружна прокуратура звернулася з листом
№ 50-89-8619ВИХ-25 до ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області та Білецької сільської ради, в якому вказала, що відповідно до статті 23 Закону № 1697, з метою захисту інтересів держави в особі: ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області, Білецької сільської ради будуть вживатися заходи представницького характеру шляхом пред`явлення позовної заяви до суду до ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку з кадастровим номером: 6125286000:02:001:0185, площею 0,0283 га, за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу за власний рахунок огорожі, тимчасової споруди та переміщення за межі зазначеної земельної ділянки бетонних блоків, сільськогосподарської техніки, будівельних матеріалів (а.с. 87).
2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
2.1. В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частини перша та друга статті 8 Конституції України).
Конституцією України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55). Частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (пункт 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 грудня
1997 року № 9-зп).
Відповідно до частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; у передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Частиною першою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
Статтею 10 ЦПК України закріплено: суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (частина перша); суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина друга); суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частина четверта); забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (частина десята).
За приписами частин першої – третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
2.2. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).
Відповідно до частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
За статтею 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади – жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста – самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України (частина перша); місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи (частина третя).
Частиною першою статті 23 Закону № 1697 передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (абзац перший частини третьої
статті 23 Закону № 1697).
За частинами третьою та четвертою статті 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.
Судом встановлено, що представництво інтересів держави, в особі ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області, Білецької сільської ради прокурор здійснює у відповідності до приписів законодавства України, зокрема статті 23 Закону № 1697. 
2.3. Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією (частина перша статті 13 Конституції України).
Частиною першою статті 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. 
Конституційний Суд України зазначив, що в приписові частини першої статті 41 Конституції України визначено тріаду правомочностей власника: володіння, користування, розпорядження, які він здійснює щодо певного майна, що йому належить на тій чи тій юридичній підставі, тому в розумінні цього припису власність, якою кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися, стосується майна. Відповідно, конституційний імператив щодо непорушності права приватної власності скеровано насамперед на убезпечення власника від протиправного втручання в здійснення ним своїх прав щодо володіння, користування та розпорядження належним йому майном вільно та на власний розсуд. (абзац одинадцятий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 червня 2022 року № 6-р(ІІ)/2022).
У статті 41 Основного Закону України також вказано: право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частина друга); ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним (частина четверта); використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі (частина сьома).
Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частини перша та друга статті 319 ЦК України).
Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України (частина друга статті 324 ЦК України). 
Згідно з положеннями статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За приписами статей 125, 126 Земельного кодексу України (далі – ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». 
Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобіганню вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів.
У статті 212 ЗК України зазначено: самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними (частина перша); приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки (частина друга); повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду (частина третя).
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» 19 червня 2003 року № 963-IV самовільне зайняття земельної ділянки – це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.
Отже, використання земельної ділянки за відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій вона розміщена, може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки і тягнути за собою наслідки, визначені статтею 212 ЗК України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року (справа № 359/3373/16-ц) зазначено, що право володіння як складова права власності на нерухоме майно завжди належить власникові майна. Права володіння, користування та розпоряджання майном належать власнику майна (частина перша статті 317 ЦК України), незалежно від того, є він фактичним володільцем чи ні. Відповідно до принципу реєстраційного підтвердження володіння нерухомим майном його фізичне зайняття особою, за якою не зареєстроване право власності на таке майно, не позбавляє власника фактичного володіння, але створює перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. У таких випадках підлягає застосуванню стаття 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (негаторний позов). Визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння (див, зокрема, пункти 65, 67, 70, 72).
Відповідно до правового висновку Верховного Суду (постанова від 11 січня 2023 року, справа № 924/820/21), сформульованого з врахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду (постанова від 04 липня 2018 року, справа № 653/1096/16-ц), серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 152 ЗК України).
Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина друга статті 152 ЗК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).
Негаторний позов має на меті усувати триваючі порушення правомочностей позивача, а не ті, що мали місце в минулому; тобто, вдаючись до такого способу захисту, позивач захищається від порушень, що мають місце на час звернення із позовом, та від відповідного порушника. Триваючий характер правопорушення та наявність його в момент подання позову є однією з умов звернення з негаторною вимогою (див. постанову Верховного Суду від 04 жовтня 2023 року, справа № 910/6205/22).
Судом встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 6125286000:02:001:0185, площею 0,0283 га, належить на праві комунальної власності Білецькій сільській раді, що підтверджується матеріалами справи.
Факт самовільного зайняття ОСОБА_1 зазначеної земельної ділянки підтверджується наявними у справі доказами, зокрема матеріалами справ про адміністративні правопорушення, колективними зверненнями жителів с. Івачів Долішній, а також іншими письмовими доказами, дослідженими судом.
Суд зазначає, що Білецька сільська рада не приймала рішення про передачу відповідачу земельної ділянки з кадастровим номером 6125286000:02:001:0185 у власність чи користування. Розміщення відповідачем на цій земельній ділянці бетонних блоків, сільськогосподарської техніки, будівельних матеріалів, інших об`єктів та належного йому майна свідчить про її самовільне зайняття, що порушує право власника земельної ділянки – Білецької сільської ради – на безперешкодне користування та розпорядження нею.
Відтак, суд констатує, що під час судового розгляду знайшов своє підтвердження факт самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки комунальної власності. За встановлених обставин звернення до суду з позовом про зобов`язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку є належним та ефективним способом захисту порушеного права її власника, а отже, позовні вимоги є обґрунтованими.
ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви
Враховуючи наведене, повно та всебічно встановивши обставини справи, дослідивши та надавши правову оцінку зібраним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 самовільно зайняв земельну ділянку з кадастровим номером: 6125286000:02:001:0185, площею 0,0283 га, за адресою: АДРЕСА_1 , за відсутності дозвільної документації, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. 
3.2. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача.
Враховуючи той факт, що позов задоволений в повному обсязі, а позивач сплатив судовий збір у сумі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 2269 від 24 жовтня 2025 року (а.с. 98), обов`язок щодо сплати судового збору на користь Тернопільської обласної прокуратури у розмірі 2 422,40 грн слід покласти на ОСОБА_1 .
Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 19, 76 – 78, 81, 89, 141, 223, 258 – 268, 273 – 274,
280 – 289, 352 – 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:
1. Позов Тернопільської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, Білецької сільської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку – задовольнити.
2. Зобов`язати ОСОБА_1  (РНОКПП: НОМЕР_1 ) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку з кадастровим номером: 6125286000:02:001:0185, площею 0,0283 га, за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу за власний рахунок огорожі, тимчасової споруди та переміщення за межі зазначеної земельної ділянки бетонних блоків, сільськогосподарської техніки, будівельних матеріалів та передати її законному власнику Білецькій сільській раді (код ЄДРПОУ: 14029160).
3. Стягнути з  ОСОБА_1  (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Тернопільської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ: 02910098, р/р UA498201720343190002000004091 в ДКСУ м. Київ, МФО: 820172) судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок.
4. Копію заочного рішення суду надіслати відповідачу.
5. Відповідач має право подати до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву про перегляд заочного рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
6. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
7. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.
8. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду. У такому випадку строк на апеляційне оскарження починає обчислюватися з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
9. Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
10. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення виготовлено 22 червня 2026 року.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Тернопільська окружна прокуратура, код ЄДРПОУ: 02910098, адреса місця знаходження: бульвар Шевченка, 7, м. Тернопіль.
в інтересах держави в особі:
Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, код ЄДРПОУ: 39766192, адреса місця знаходження: вул. Лисенка, 20А, м. Тернопіль.
Білецька сільська рада, код ЄДРПОУ: 14029160, адреса місця знаходження: вул. Молодіжна, с. Біла, Тернопільський район, Тернопільська область.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя | Т. І. Якімець