печерський районний суд міста києва

Справа № 757/55516/25-ц 
пр. 2-6274/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2026 року 
Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Хайнацького Є.С.,
при секретарі судового засідання - Сміян А.Ю.,
за участю:
представника позивача: не з`явився,
відповідача: не з`явилась,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» (далі - позивач, ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ), у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території та комунальних послуг за період з 01.01.2025 року по 31.10.2025 року у розмірі 17 675,59 грн., 3 028,00 грн. судового збору та 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та Інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру право власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомої майна №434923474 від 10.07.2025 року. 
ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» основним видом діяльності якого є «Комплексне обслуговування об`єктів», надає послуги з утримання будинків та прибудинкової території та виконує функції балансоутримувача будинку, надає житлово-комунальні послуги власникам квартир, нежитлових приміщень та машиномісць.
Відповідно до Акту приймання-передачі житлової частини житлового будинку № 8 за ГП від 14.10.2014 року даний житловий будинок переданий для подальшого утримання, експлуатації та обслуговування до ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс».
Відповідач є власником квартири, отримує послуги з утримання будинку комунальні та додаткові, та не виконує свої зобов?язання по оплаті послуг, чим спричиняє позивачу матеріальних збитків.
Посилаючись на те, що у відповідачів утворилась перед позивачем заборгованість за надані послуги, на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач просить стягнути з відповідача на свою користь указану суму боргу.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.12.2025 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за позовом ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 02.02.2026 року.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.02.2026 року відкладено розгляд справи на 06.03.2026 року.
Судове засідання призначене на 06.03.2026 року було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. 
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.04.2026 року цивільну справу прийнято до провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 29.07.2026 року.
11.08.2025 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано до суду відзив на позовну заяву, у якому просить суд позов задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 2 119,80 грн, судові витрати на правову правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн покласти на позивача. Зазначає, що відповідач була власником квартири АДРЕСА_1 виключно у період з 30.06.2025 року по 12.08.2025 року, що становить 44 календарні дні (1 місяць та 13 днів). Разом з тим, позивач заявляє вимоги про стягнення заборгованості за значно ширший період: з 01.01.2025 року по 31.10.2025 року, тобто включаючи час, коли відповідач не була власником спірного нерухомого майна (з 01.01.2025 по 29.06.2025), а також після припинення права власності на квартиру з 12.08.2025 року.
23.04.2026 року представником позивача подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, у якій просив стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території та комунальних послуг за період з 01.01.2025 року по 12.08.2025 року у розмірі 13 689,47 грн, оскільки відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 472897821 від 16.04.2026 року - 12.08.2025 року квартира АДРЕСА_1 була продана. 
23.04.2026 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, у якому представник позивача зазначає, що 29.09.2015 року ОСОБА_1 було підписано Акт № 2 приймання передачі об`єкта нерухомості. 10.07.2025 року відповідач на підставі Акта № 2 приймання передачі об`єкта нерухомості оформила право власності на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до рішення Печерського районного суду міста Києва від 15.05.2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 30.10.2025 року, по справі № 757/6158/22 позовні вимоги ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» задоволено стягнута з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території, комунальних послуг за період з 01.07.2018 року по 04.02.2022 року на загальну суму 77 879,28 грн. 
08.10.2024 року заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва у справі №757/32534/24 позовні вимоги ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території, комунальних послуг за період з 05.02.2022 року по 30.06.2024 року на загальну суму 53 082,86 грн.
12.08.2025 року на розрахунковий рахунок позивача надійшов платіж від приватного виконавця Хоменко В.В. у розмірі 119 506,98 грн з призначенням платежу: стягнута заборгованість по ВП 73949820 ВП 77783379 (ВД № 757/32534/24Ц) боржник ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 ), тому твердження відповідача, що ОСОБА_1 не була власником квартири за період з 01.01.2025 року по 12.08.2025 року не заслуговують на увагу.
28.04.2025 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано до суду заперечення, у якому останній указував, що наявність у особи майнових прав на об`єкт нерухомості не є тотожною наявні зареєстрованого права власності та не підміняє собою правового статусу власник розумінні статей 182, 331, 334 ЦК України. 
Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої державної реєстрації. При цьому встановленим і неоспорюваним є факт, що право власності відповідача на спірну квартиру зареєстровано 30.06.2025 року, а припинилося 12.08.2025 року.
Отже, саме з 30.06.2025 року у відповідача виник статус власника квартири відповідний обов`язок щодо її утримання.
Представник позивача у судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав до суду заяву, у якій просив розглядати справу за відсутності позивача та його представника, позов просив задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явилась; про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Судом встановлено, що відповідно до Акту № 2 приймання-передачі об`єкта нерухомості від 29.09.2015 року, укладеного між ТОВ«Будспецсервіс» (забудовник) та ОСОБА_1 (інвестор), відповідач є носієм прав та обов`язків відносно майна та несене тягар його утримання, а саме: квартири АДРЕСА_2 , що складається з двох кімнат, загальною площею 90,9 кв.м, житловою площею 41,1 кв.м.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 434923474 від 10.07.2025 року ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 з 30.06.2025 року.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 472897821 від 16.04.2026 року - 12.08.2025 року квартира АДРЕСА_1 була продана
За таких обставин, відповідач є споживачем послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території та комунальних послуг за період з 01.01.2025 року по 12.08.2025 року.
ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» основним видом діяльності якого є «Комплексне обслуговування об`єктів», надає послуги з утримання будинків та прибудинкової території та виконує функції балансоутримувача будинку, надає житлово-комунальні послуги власникам квартир, нежитлових приміщень та машиномісць.
Відповідно до Акту приймання-передачі житлової частини житлового будинку № 8 за ГП від 14.10.2014 року даний житловий будинок переданий для подальшого утримання, експлуатації та обслуговування до ТОВ «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс».
Відповідач є власником квартири, отримує послуги з утримання будинку комунальні та додаткові, та не виконує свої зобов`язання по оплаті послуг, чим спричиняє позивачу матеріальних збитків.
Згідно з статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, тобто означена стаття встановлює презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, в тому числі, з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг. Водночас відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Пунктом 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені.
За визначенням, наданим у статті 1 вказаного Закону, житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Статтею 526 Цивільного кодексу України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 Цивільного кодексу України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , отримує комунальні послуги з управління будинком, централізованого опалення централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, електропостачання, додаткові послуги при цьому не виконує зобов`язання по їх оплаті, чим спричиняє позивачу який є балансоутримувачем даного будинку матеріальні збитки, у вигляді недоотримання у повному обсяг: плати за управління будинком, та комунальні послуги.
Відповідно до розрахунку заборгованості доданого до заяви про зменшення позовних вимог, у відповідача утворилась заборгованість за період з 01.01.2025 року по 12.08.2025 року у розмірі 13 689,47 грн.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, слід зазначити наступне.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з положеннями частин першої - п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 6 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Так, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надала копії: ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1950829 від 04.11.2025 року, договору про надання правової допомоги від 01.01.2023 року, додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 31.05.2024 року, акту приймання-передачі наданих послуг від 01.11.2025 року до договору про надання правової допомоги від 01.01.2023 року, відповідно до якого встановлено вартість послуг наданих адвокатом в розмірі 10 000,00 грн.
Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що витрати на правничу допомогу сплачені позивачем, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 11.09.2025 року № 2843.
Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 028,00 грн. у відшкодування судових витрат.
Керуючись ст.ст. 526, 530, 611, 625ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 280, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» заборгованість за надані послуги становить 13 689 (тринадцять тисяч шістсот вісімдесят дев`ять) грн. 47 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс» витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. 
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління та житлової експлуатації «Новосервіс»: 01103, м. Київ, вул. Верхогляда Андрія, буд. 9-А, оф. 5-1; код ЄДРПОУ 33303255.
Відповідач - ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 .
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено та підписано 31.08.2026 року.

Суддя Євген ХАЙНАЦЬКИЙ