| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/12500/22

ДОДАТКОВА
ПОСТАНОВА
Іменем України

09 вересня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Сорочка Є.О.,
суддів Коротких А.Ю.
Чаку Є.В.
розглянувши в порядку письмового провадження заяву Акціонерного товариства "Укрнафта" про ухвалення додаткового судового рішення у справі за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про стягнення заборгованості, з вимогами стягнути кошти з рахунків платника податків АТ «Укрнафта» у банках, обслуговуючих такого платника податків заборгованість у сумі 2 436 897 258 грн.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 13.02.2025 позов задоволено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ "Укрнафта" подано апеляційну скаргу, яку постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2025 задоволено, рішення Київського окружного адміністративного суду від 13.02.2025 скасовано та прийнято нове рішення, який у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 28.10.2025 постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2025 залишено без змін.
У подальшому, позивач подав до суду апеляційної інстанції заяву про ухвалення додаткового судового рішення, у якій просив стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, у розмірі 39 000 грн.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2026 у задоволенні заяви відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 03.06.2026 ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2026 скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення.
Приймаючи таке рішення, суд касаційної інстанції виходив із того, що оскільки товариство понесло витрати зі сплати судового збору у зв`язку з необхідністю оскарження рішення суду першої інстанції, яке у подальшому було скасоване апеляційним судом, а позов суб`єкта владних повноважень залишено без задоволення, відсутні правові підстави для покладення на цю особу тягаря остаточного несення таких витрат.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для ухвалення додаткового судового рішення, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За змістом статті 132 КАС судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Верховний Суд у постанові від 03.06.2026 у даній справі вказував, що частина перша статті 139 КАС закріплює загальний підхід, за яким у разі вирішення спору на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, понесені нею судові витрати підлягають компенсації за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Натомість положення частин другої та третьої цієї статті визначають окремі випадки та межі компенсації судових витрат саме суб`єкта владних повноважень. При цьому відсутність у статті 139 КАС окремого прямого припису щодо компенсації судового збору юридичній особі у випадку ухвалення судом апеляційної інстанції нового рішення про відмову у позові суб`єкта владних повноважень не свідчить про наявність законодавчої заборони на такий розподіл судових витрат.
Відтак, зважаючи на наведене правозастосування, положення статті 139 КАС необхідно також розуміти як такі, що дозволяють здійснювати розподіл судових витрат на користь відповідача у разі відмови у задоволенні позову суб`єкта владних повноважень.
Із матеріалів справи вбачається, що за подання апеляційної скарги на рішення Київського окружного адміністративного суду від 13.02.2025 відповідачем був сплачений судовий збір у розмірі 39 000 грн.
Зважаючи, що судом апеляційної інстанції вирішений спір на користь відповідача, а у задоволенні позову відмовлено повністю, то на користь АТ "Укрнафта" за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків належить стягнути 39 000 грн судового збору, що сплачений за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 34, 134, 139, 243, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Акціонерного товариства "Укрнафта" про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.
Стягнути на користь Акціонерного товариства "Укрнафта" (04053, Україна, місто Київ, провулок Несторівський, будинок 3-5; код ЄДРПОУ 00135390) за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків (02068, Україна, місто Київ, вулиця Кошиця, будинок 3; код ЄДРПОУ 44082145) сплачений судовий збір у розмірі 39 000 (тридцять дев`ять тисяч) грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких 

Суддя Є.В. Чаку