ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА

справа № 753/17058/26
провадження № 2/753/14842/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2026 року суддя Дарницького районного суду м. Києва Комаревцева Л.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в залі суду за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5а цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2026 року до Дарницького районного суду міста Києва через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до   ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позивач зазначає, що між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1548-7834 від 03.05.2025 року, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти, однак останній належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з   ОСОБА_2 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1548-7834 від 03.05.2025 у загальному розмірі 44 029 грн. 34 коп., з яких: 12 600 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом, 23 239 грн. 34 коп. - заборгованість за нарахованими процентами, 6 300 грн. 00 коп. - заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України, 1 890 грн 00 коп. - заборгованість по комісії, а також судові витрати.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 20.08.2026 справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву, а відтак, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 травня 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1548-7834 продукту «MiniKasa», відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 10 600 грн.
Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором A1517. Договором установлено строк кредитування 365 календарних днів, процентну ставку в розмірі 1 % на день протягом перших 180 календарних днів та 0,74 % на день, починаючи зі 181-го дня користування кредитом, а також одноразову комісію за видачу кредиту в розмірі 15 %.
26 травня 2025 року між сторонами укладено додаткову угоду, підписану відповідачем одноразовим ідентифікатором A5094, відповідно до якої позивач додатково надав відповідачу 2 000 грн. Після надання додаткових коштів загальна сума кредиту становила 12 600 грн, а строк кредитування продовжено на 365 календарних днів із дня укладення додаткової угоди.
Відповідно до п.12 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Згідно з ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» кщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Докази ідентифікації відповідача, підписання договорів одноразовими ідентифікаторами та перерахування кредитних коштів у сукупності підтверджують укладення сторонами кредитного договору і виконання позивачем обов`язку з надання коштів.
Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Положеннями ч.2 ст. 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.  Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
За змістом ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Факт надання кредитних коштів підтверджується довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та документами ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім», згідно з якими на платіжну картку № НОМЕР_1 перераховано 10 600 грн. 03 травня 2025 року та 2 000 грн 26 травня 2025 року. Обидві платіжні операції мають статус «виконано».
Отже, сукупністю належних і допустимих доказів підтверджено укладення сторонами кредитного договору та додаткової угоди, а також отримання відповідачем кредитних коштів у загальному розмірі 12 600 грн.
Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, отримані кошти не повернув, проценти та комісію не сплатив. Доказів погашення заборгованості або контррозрахунку відповідачем не надано.
Згідно з розрахунком позивача станом на 24 лютого 2026 року заборгованість становить 44 029,34 грн., із яких: 12 600 грн. заборгованості за кредитом, 23 239,34 грн. процентів за користування кредитом, 6 300 грн. процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, та 1 890 грн. комісії.
Наданий розрахунок містить відомості про періоди нарахування процентів, залишок основного боргу, застосовані процентні ставки та розмір щоденних нарахувань. Проценти в сумі 23 239,34 грн. нараховані в межах погодженого сторонами строку кредитування відповідно до умов договору та додаткової угоди.
Зазначені проценти є платою за правомірне користування кредитними коштами відповідно до статті 1048 ЦК України, а не мірою відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Тому передбачене пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України звільнення позичальника від відповідальності не поширюється на договірні проценти за користування кредитом.
Комісія в сумі 1 890 грн. складається з 1 590 грн., нарахованих під час видачі первісної суми кредиту, та 300 грн., нарахованих у зв`язку з видачею додаткових 2 000 грн. Її розмір прямо передбачений договором і додатковою угодою, включений до загальних витрат за кредитом та погоджений відповідачем під час підписання електронних документів.
Отже, вимоги про стягнення 12 600 грн. основного боргу, 23 239,34 грн договірних процентів та 1 890 грн. комісії є обґрунтованими й підлягають задоволенню.
Водночас 6 300 грн. нараховані позивачем саме як проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до статті 625 ЦК України.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки 6 300 грн. процентів за статтею 625 ЦК України нараховані під час дії воєнного стану як наслідок прострочення виконання зобов`язання, вимога про їх стягнення задоволенню не підлягає.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню в сумі 37 729,34 грн., що становить 85,6914 % від заявлених вимог.
Позивач сплатив 2 662,40 грн. судового збору. Відповідно до статті 141 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позову з відповідача підлягає стягненню 2 281,45 грн. судового збору.
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, статтями 525, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 1048, 1049, 1054 ЦК України, Законами України «Про електронну комерцію» та «Про споживче кредитування», суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», код ЄДРПОУ 38548598, заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1548-7834 від 03 травня 2025 року в загальному розмірі 37 729,34 грн, (тридцять сім тисяч сімсот двадцять десять гривень 34 копійки), із яких: 12 600 грн. - заборгованість за кредитом;23 239,34 грн. - заборгованість за процентами; 1 890 грн. - заборгованість за комісією, судовий збір у розмірі 2 281,45 грн.
У задоволенні позовної вимоги про стягнення 6 300 грн. процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 14.09.2026

 Суддя: Комаревцева Л.В.