Харківський окружний адміністративний суд
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
20 серпня 2026 року № 520/11285/26 
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд.3, м. Слов`янськ, Краматорський р-н, Донецька обл., 84122, код ЄДРПОУ13486010), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ14099344) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_2 , з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.02.2026 року про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_3 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" № 2262-XII від 09.04.1992 року;
- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06.03.2026 року № 405/4316 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 19.03.2026 року №17881-14829/Щ-03/8-2000/26 “Про розгляд звернення”, якими відмовлено позивачу у призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.02.2026 року про призначення їй пенсії по втраті годувальника відповідно до норм Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" № 2262-XII від 09.04.1992 року та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення територіальних органів Пенсійного фонду України в особі Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо розгляду заяви позивачки від 26.02.2026 року про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника вважає неправомірними, а їх бездіяльність протиправною. Зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області не було належним чином розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії по втраті годувальника від 26 лютого 2026 року, зокрема, не враховано правовий статус годувальника та можливість призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб", а також не вжито жодних заходів для отримання необхідних для призначення пенсії відомостей самостійно.
Представниками відповідачів надано відзиви на позовну заяву, в яких просили відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначають, що діяли в межах повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, зазначає наступне.
Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та з 07.12.2006 є отримувачем пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058).
Заяви про призначення/перерахунок пенсії, сформованої співробітниками територіального органу ПФУ в Харківській області 26.02.2026 р. з доданими документами,
26.02.2026 ОСОБА_1 звернулась із заявою №2646 про перехід з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника її сина, безвісті зниклого військовослужбовця, солдата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безпосередньо до територіального органу ПФУ в Харківській області, вказана заява сформована співробітниками Слобожанського об`єднаного УПФУ у м. Харкові на відповідному бланку. 
До заяви долучено наступні документи:
1) свідоцтво про народження годувальника серії НОМЕР_2 від 17.09.1980;
2) довідка від 09.12.2025 №2498/ЦВС, видана ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Харків;
3) витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин;
4) витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.12.2025;
5) копія витягу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) померлого годувальника.
З 01.04.2021р. органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсій бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер. Можливість застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020р. №25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за № 339/35961. За правилами екстериторіальності Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області визначене для її розгляду.
За результатами розгляду заяви від 26.02.2026 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 963330166403 від 06.03.2025 відмовлено ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії відповідно до ст. 36 Закону № 1058, у зв`язку з відсутністю довідки, яка підтверджує факт перебування заявниці на утриманні померлого годувальника.
Крім того, позивач також направила поштовим відправленням заяву про призначення пенсії по втраті годувальника в довільній формі від 26.02.2026 року на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка зареєстровано відповідачем 02.03.2026 за №14829/Щ-2000-26.
Розглянувши вказану заяву 19.03.2026 року Головним управління Пенсійного фонду України в Харківській області позивачу направлений лист № 17881-14829/Щ-03/8-2000/26 «Про розгляд звернення», в якому повідомлено, що за результатами розгляду заяви від 26.02.2026 рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №963 330166403 від 06.03.2025 в перерахунку пенсії їй відмовлено (копія рішення додається). Також вказано, що ОСОБА_3 на обліку не перебував та пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII не отримував. Також зазначено, що згідно з пунктом 3 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 р. № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.02.2007р. за № 135/13402 (у редакції постанови Правління Пенсійного фонду від 02.03.2023 р. № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 05.04.2023 за № 572/39628 (далі - Порядок), до заяви про призначення пенсії в разі втрати годувальника додаються необхідні документи, в тому числі, свідоцтво про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим. Крім того, повідомлено, що згідно з пунктом 2 розділу І Порядку, заява про призначення пенсії в разі втрати годувальника подається членом сім`ї військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію згідно із Законом, якому на дату смерті не було призначено пенсію, до органів, що призначають пенсії, через уповноважений орган (структурний підрозділ). У такому самому порядку подається заява про призначення пенсії в разі втрати годувальника членом сім`ї померлого годувальника, який має право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, а також у разі відсутності в органах, що призначають пенсії, пенсійної справи померлого годувальника. Враховуючи визначене, відповідач повідомив позивача, що для вирішення питання стосовно призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» їй необхідно звернутись до уповноваженого органу за останнім місцем служби загиблого сина за наявності свідоцтва про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим.
Позивач не погоджується з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 963330166403 від 06.03.2025 оскільки заява позивача від 26.02.2026 року про проведення перерахунку пенсії розглянута відповідно до ст. 36 Закону № 1058. Хоча в заяві про призначення пенсії ОСОБА_2 просила призначити пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (№ 2262-XII).
Крім того, позивач вважає лист Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 19.03.2026 року №17881-14829/Щ-03/8-2000/26 “Про розгляд звернення”, протиправним, оскільки до заяви про переведення її на пенсію по втраті годувальника вона надала три основні документи:
- свідоцтво про народження сина на підтвердження родинних відносин,
- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань,
- витяг з Реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин.
Отже, позивач вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області не розглянуто належним чином її заяву про призначення пенсії по втраті годувальника від 26 лютого 2026 року, зокрема, не враховано правовий статус годувальника та можливість призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб", а також не вжито жодних заходів для отримання необхідних для призначення пенсії відомостей самостійно. Оскільки, родина ініціює процес, а органи ПФУ та військове командування взаємодіють для отримання потрібної інформації про грошове забезпечення.
У зв`язку з вищезазначеним позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених прав.
Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне. 
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У ч.1 ст.9 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування зазначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Згідно із п.3 ч.1 ст.45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.
Приписами ч.3 ст.45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності.
Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування (абзац 2 цієї правової норми).
Згідно із ч.2 ст.36 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування непрацездатними членами сім`ї вважаються:
1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;
2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.
3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.
Відповідно до ч.3 ст.36 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:
1) були на повному утриманні померлого годувальника;
2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Аналіз наведених положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування дає підстави для висновку, що умовами для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника є: наявність статусу подружжя померлого, досягнення заявником пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону та перебування заявника на утриманні померлого годувальника.
Таким чином, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, при цьому необхідною умовою для призначення вказаним особам пенсії у зв`язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії є встановлення їм інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV.
Статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років. Отже, саме 60 років визначається як загальний пенсійний вік як для чоловіків, так і для жінок.
Сторонами не заперечується факт, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та з 07.12.2006 є отримувачем пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»
Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Так, пунктом 2.3 цього Порядку передбачено, що до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.
Також, надаються такі документи:
1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків, або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи);
2) свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія;
3) документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником;
4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що засвідчує факт внесення до цього реєстру інформації про безвісне зникнення особи, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, отримана в порядку, передбаченому статтею 15 Закону України Про правовий статус осіб, зниклих безвісти;
5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;
6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;
7) довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;
8) документи про місце проживання (реєстрації);
9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;
10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника).
11) документи про стаж особи, якій призначається пенсія, визначені підпунктом 2 пункту 2.1 цього розділу (для визначення пенсійного віку осіб, зазначених у пункті 1 частини другої статті 36 Закону).
Аналіз встановлених обставин справи дозволяє зробити висновок, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06.03.2026 року № 405/43-16 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника з тих підстав, що нею не надано документу, що підтверджує факт перебування заявниці на утриманні померлого.
Позивач заперечує проти винесеного рішення, оскільки заява позивача від 26.02.2026 року про проведення перерахунку пенсії розглянута відповідно до ст. 36 Закону № 1058. Хоча в заяві про призначення пенсії ОСОБА_2 зазначила просила призначити пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (№ 2262-XII).
При цьому, судом встановлено, вказане зазначалось вище, що позивачем фактично подано дві заяви про призначення пенсії про призначити пенсію у зв`язку з втратою годувальника датовані 26.02.2026.
Заяву від 26.02.2026 ОСОБА_1 за особистим зверненням №2646 про перехід з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, сформовану в територіальному органі ПФ встановленої форми розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.
За результатами розгляду заяви від 26.02.2026 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 963330166403 від 06.03.2025 ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії відповідно до ст. 36 Закону № 1058 згідно заяви від 26.02.2026 № 2646 відмовлено, через відсутність довідки, яка підтверджує факт перебування заявниці на утриманні померлого.
Суд, дослідивши заяву від 26.02.2026 ОСОБА_1 яку розглядав ГУ ПФ в Донецькій області встановив, що позивачем не зазначено відповідно до якого закону вона просить пенсійний орган здійснити переведення її на пенсію по втраті годувальника. 
Отже, відповідач розглянувши вказану заяву відповідно до положень ст. 36 Закону № 1058 не допустив протиправних дій та враховуючи, що до заяви не додавався документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника, прийняв правомірне рішення.
Таким чином, судом не встановлено підстав для скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06.03.2026 року № 405/4316.
Крім того, ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направила заяву від 26.02.2026 року про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника ОСОБА_3 відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" № 2262-XII від 09.04.1992 року, яку Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області отримано 02.03.2026 року. 
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області листом від 19.03.2026 року №17881-14829/Щ-03/8-2000/26 “Про розгляд звернення”, повідомлено позивача, що за результатами розгляду заяви від 26.02.2026 рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №963 330166403 від 06.03.2025 в перерахунку пенсії їй відмовлено (копія рішення додається). Також вказано, що ОСОБА_3 на обліку не перебував та пенсію згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII не отримував. Також зазначено, що згідно з пунктом 3 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 р. № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.02.2007р. за № 135/13402 (у редакції постанови Правління Пенсійного фонду від 02.03.2023 р. № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 05.04.2023 за № 572/39628 (далі - Порядок), до заяви про призначення пенсії в разі втрати годувальника додаються необхідні документи, в тому числі, свідоцтво про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим. Крім того, повідомлено, що згідно з пунктом 2 розділу І Порядку, заява про призначення пенсії в разі втрати годувальника подається членом сім`ї військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію згідно із Законом, якому на дату смерті не було призначено пенсію, до органів, що призначають пенсії, через уповноважений орган (структурний підрозділ). У такому самому порядку подається заява про призначення пенсії в разі втрати годувальника членом сім`ї померлого годувальника, який має право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, а також у разі відсутності в органах, що призначають пенсії, пенсійної справи померлого годувальника. Враховуючи визначене, відповідач повідомив позивача, що для вирішення питання стосовно призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» їй необхідно звернутись до уповноваженого органу за останнім місцем служби загиблого сина за наявності свідоцтва про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим.
Відповідно до статті 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.
Відповідно до ст.30 Закону, право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.
Пунктом 3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15.02.2007 за № 135/13402 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 02.03.2023 № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 05.04.2023 за № 572/39628 (далі - Порядок) встановлено, що до заяви про призначення пенсії в разі втрати годувальника додаються такі документи:
1) подання про призначення пенсії, підготовлене уповноваженим органом (структурним підрозділом) (якщо пенсія померлому годувальнику органом, що призначає пенсію, не призначалась);
2) витяг з наказу про виключення годувальника зі списків особового складу у зв`язку зі смертю/ з визнанням судом безвісно відсутнім (якщо годувальник помер (загинув) / пропав безвісти у період проходження служби) або його копія;
3) свідоцтво про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим;
4) документи, що засвідчують родинні відносини непрацездатних членів сім`ї з померлим годувальником, які передбачені пунктом 12 цього розділу;
5) документи про перебування непрацездатних членів сім`ї на утриманні померлого (загиблого) годувальника (крім непрацездатних дітей; непрацездатних батьків і дружини (чоловіка) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби), які передбачені пунктом 13 цього розділу;
6) документи померлого годувальника, які передбачені підпунктом 4 пункту 2 цього розділу;
7) документи, що підтверджують право на призначення пенсії незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, які передбачені підпунктами 5-7 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (для призначення пенсії непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у пункті «в» статті 30 Закону);
8) документи про обставини загибелі чи смерті годувальника внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час проходження служби при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби) (висновок військово-лікарської комісії, витяг з наказу про виключення годувальника зі списків особового складу у зв`язку зі смертю / визнанням судом безвісно відсутнім або його копія) (для призначення пенсії непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у пункті «в» статті 30 Закону);
9) документи, що підтверджують право на встановлення надбавок, підвищень та інших доплат (за наявності), які передбачені пунктом 4 цього розділу.
Відповідно до положення п.1 розділу IV Порядку 3-1 заяви, які подаються відповідно до цього Порядку, реєструються в журналі обліку заяв про призначення пенсій згідно із Законом органу, що призначає пенсію.
Заяви (крім заяви про призначення пенсії) приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Пунктом 6 розділу IV Порядку 3-1 встановлено, що рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів приймається органом, що призначає пенсію за місцем фактичного проживання особи, не пізніше 10 днів з дня надходження заяви.
Рішення за результатами розгляду заяви засвідчується підписом керівника органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в пенсійній справі.
Орган, що призначає пенсію, не пізніше 5 днів з дня прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії видає або направляє особі повідомлення із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Аналізуючи зміст вищезазначених положень, суд доходить висновку про те, що особа, яка претендує на призначення (перерахунок) пенсії, наділена правом звернення до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії разом з доданими до неї документами, визначеними Порядком № 3-1. Результат розгляду порушеного у зверненні питання щодо призначення пенсії, згідно положень цього Порядку, має бути оформлений розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення (розпорядження) органу, що призначає пенсію, про призначення (перерахунок) або відмову в призначенні (перерахунку) із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження, яке за загальним правилом має бути прийнято не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Верховний Суд, вирішуючи питання правомірності нерозгляду органом пенсійного фонду заяви, форма якої не відповідає тій, яка встановлена Порядком № 22-1, в подібних правовідносинах, у постанові від 27 листопада 2019 року у справі №748/696/17 вказав, що важливим при вирішенні спірних правовідносин є зміст зазначеної заяви, який очевидно дає змогу оцінити намір заявника. Крім того, вказав, що важливим є також долучення позивачем до заяви документів, які подаються саме при призначенні пенсії.
На цій підставі Суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність органу пенсійного фонду і вказав, що відмовивши позивачу в розгляді його заяви по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача як пенсіонера (соціальної групи населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій у частині соціального захисту).
Аналогічний підхід до вирішення подібних правовідносин застосований Верховним Судом у постановах від 30 травня 2018 року у справі № 537/3480/17, від 27 листопада 2019 року у справі №748/696/17, від 26 лютого 2020 року у справі № 541/543/17-а, від 16 грудня 2021 року у справі №500/1879/20 та від 09 серпня 2023 року у справі №520/5045/2020.
Таким чином, враховуючи, що судом досліджено зміст поданої позивачем заяви і визначено, що остання є заявою про перехід на пенсії в разі втрати годувальника, тобто її зміст є зрозумілим і дає можливість оцінити намір заявника, суд приходить до висновку про наявність підстав у відповідача здійснити її розгляд по суті.
Суд зазначає, що Порядком № 3-1 визначено процедуру, яка є способом дій пенсійного органу у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого питання у сфері соціального захисту.
Згідно вимог Порядку № 3-1, результат розгляду заяви про призначення (перерахунок) пенсії повинен бути оформлений розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі рішення (розпорядження) органу, що призначає пенсію, про призначення або відмову в призначенні із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області заяву позивача розглянуто відповідно до Закону № 393/96-ВР "Про звернення громадян" та 19.03.2026 року Головним управління Пенсійного фонду України в Харківській області позивачу направлений лист № 17881-14829/Щ-03/8-2000/26 «Про розгляд звернення». Надана відповідь відповідача не містить відмови в переведенні на пенсію по втраті годувальника та причин такої відмови. 
Вказане дозволяє суду дійти висновку про те, що відповідачем не розглянута по суті заяву позивача і, відповідно, жодного з передбачених Порядком № 3-1 рішень за наслідками розгляду такої заяви не прийнято. У світлі вимог частини другої статті 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.
За наведеного правового регулювання та встановлених обставин, розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих особою для призначення (перерахунку) пенсії повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні пенсії, про перерахунок або відмову в перерахунку пенсії). Водночас у даному випадку таке рішення відповідачем не приймалось, що свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення цього питання і суперечить вищенаведеним нормам.
Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22 листопада 2023 року у справі №300/3457/20.
Суд звертає увагу, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини другої статті 2 КАС України, означає те, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні у справі “Suominen v. Finland” (№37801/97, п.36) вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. У рішенні у справі “Серявін та інші проти України” ЄСПЛ вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.
Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Таким чином, суд вважає, що для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача, наявні підстави для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо неприйняття рішення з розгляду заяви позивача від 26.02.2026 року про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" № 2262-XII від 09.04.1992 року та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву позивача від 26.02.2026 року про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" № 2262-XII від 09.04.1992 року та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст.139 КАС України
Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, - 
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд.3, м. Слов`янськ, Краматорський р-н, Донецька обл., 84122, код ЄДРПОУ13486010), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ14099344) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо неприйняття рішення з розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.02.2026 року про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" № 2262-XII від 09.04.1992 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.02.2026 року про призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб" № 2262-XII від 09.04.1992 року та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, під.3, пов.2, м. Харків, 61022, 14099344) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн. 96 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя   Рубан В.В.