Справа № 524/8280/26
Провадження №2-а/524/80/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.07.2026 м. Кременчук
Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі 
головуючого судді Мельник Н. П., 
з участю секретаря судового засідання Шаполової К. М.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Департамента патрульної поліції Національної поліції України Запорожця Б. Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
УСТАНОВИВ:
До суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Департамента патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.
На обґрунтування позову зазначено, що 27.06.2026 стосовно неї поліцейським 1-го взводу 3-ї роти БПП в м. Кременчуці УПП в Полтавській області Безпалим І. О. складено постанову серії ЕНА № 7449554 від 27.06.2026 про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, а саме: не надала перевагу в русі пішоходам. Позивач не погоджується із зазначеною постановою, оскільки під`їжджаючи до пішохідного переходу, зменшила швидкість руху транспортного засобу з метою переконатися у відсутності пішоходів. З лівого боку пішохід здійснювала рух у напрямку пішохідного переходу, однак на момент проїзду транспортного засобу пішохід не ступила на проїзну частину, а лише наближалась до неї. Вважає, що її дії не змусили пішохода змінювати напрямок чи швидкість руху, не створили для неї жодних перешкод або небезпеки та не заважали здійснити перетин проїзної частини. 
Зазначає, що на відеозаписі відсутнє чітке фіксування моменту вчинення правопорушення, відсутні об`єктивні дані, які свідчили про створення нею перешкод чи небезпеки для пішохода або ненадання їй переваги в русі. Тому вважає, що відеофіксація правопорушення відсутня.
06.07.2026 ухвалою суду відкрите провадження у справі та постановлено здійснити розгляд справи за правилами ст. 286 КАС України.
13.07.2026 представником відповідача наданий відзив на позов, відповідно до якого заперечують проти задоволення адміністративного позову з таких підстав. 27.06.2026 водій ОСОБА_1 о 09:20, керуючи транспортним засобом «ТОYOTA YARIS CROSS», номерний знак НОМЕР_1 , в м. Кременчуці, повертаючи ліворуч з вул. Небесної Сотні на вул. Першотравневу не надала перевагу в русі пішоходам, чим порушила п. 16.2 Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР). В адміністративному позові позивач не заперечує, що в місці, дату та час, вказані в оскаржуваній постанові, керувала зазначеним транспортним засобом на регульованому перехресті та здійснюючи поворот ліворуч, була зупинена працівниками поліції. 
Вважають доводи позивача, викладені в позові щодо обставин події, що передували притягненню водія до адміністративної відповідальності, дотримання водієм під час руху ПДР, не заслуговують на увагу, не відповідають дійсним обставинам, оскільки за допомогою відеозапису з відеореєстратора, встановленого в службовому автомобілі та відеозаписів з камер зовнішнього спостереження системи «Безпечне місто», вбачається, як транспортний засіб «ТОYOTA YARIS CROSS», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача, рухаючись на вул. Небесної Сотні, повертаючи ліворуч на вул. Першотравневу в м. Кременчуці, не надала перевагу пішоходам, які перебували на проїзній частині. 
Відеозаписами з відеореєстратора, встановленого в службовому транспортному засобі та камер зовнішнього спостереження системи «Безпечне місто» підтверджується, що 27.06.2024 під час патрулювання в м. Кременчук інспекторами виявлено вказаний вище транспортний засіб, який повертаючи ліворуч, не надав переваги в русі пішоходам, що є порушенням п. п. 16.2 ПДР України. 
Представник відповідача у поданому відзиві зазначив, що відеозапис з камер зовнішнього спостереження системи «Безпечне місто» є достатнім доказом для доведення вини позивача «поза розумним сумнівом», оскільки містить інформацію щодо предмета доказування (чітко зафіксовано факт порушення). Відео зафіксовано на технічний засіб, що має функції відеозапису і використовується для забезпечення публічної безпеки і громадського порядку в м. Кременчуці. Доказ є достовірним, за допомогою нього можна встановити дійсні обставини справи.
13.07.2026 позивачем надана відповідь на відзив, згідно з якою вважає доводи сторони відповідача не обґрунтованими та такими, що не спростовують обставин, котрі наведені в позовній заяві, не підтверджують правомірності винесення спірної постанови. На переконання позивача, наведене відповідачем спростовується наданим відеозаписом, з якого вбачається, що належний їй транспортний засіб, завчасно знижує швидкість та здійснює повну зупинку перед пішохідним переходом з метою переконатись у відсутності пішоходів, які мають намір здійснити перехід проїзної частини. Після зупинки транспортного засобу з лівого боку пішохідного переходу перебував пішохід, який на момент моєї зупинки не здійснював та не мав явного наміру на перехід проїзної частини. Після чого позивач продовжила рух транспортного засобу. 
Крім того, позивач зазначає, що посилання відповідача на записи з системи «Безпечне місто» є необґрунтованим, матеріали справи не містять відомостей на підтвердження їх ідентифікації. Не зазначено з якої саме камери здійснювався запис, її місце розташування, дату та точний час відеофіксації, технічні характеристики запису тощо. У спірній постанові в графі «До постанови додаються» зазначено «Відеофіксація 476977, 476251», що є номерами нагрудних відеореєстраторів працівників поліції. Посилання на записи камер зовнішнього спостереження системи «Безпечне місто» у постанові відсутнє.
15.07.2026 у судове засідання з`явилися позивач та представник відповідача. Позивач підтримала свої позовні вимоги з підстав, викладених у заявах по суті справи, просила позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав, викладених у заявах по суті справи, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
Заслухавши доводи учасників справи, дослідивши матеріали справи, у тому числі надані відеозаписи представником відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мали юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд 15.07.2026 перейшов до стадії ухвалення судового рішення, зазначивши час його проголошення в цьому судовому засіданні - 15.07.2026 о 16:45 відповідно до ст. 227 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху.
Відповідно до зазначеного Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимоги цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють ПДР. Особи, які порушують ці ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. 
Така постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, у тому числі ч. ч. 1 - 3 ст. 122 КУпАП.
У свою чергу, п. п. 1.3, 1.9 ПДР установлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Підпунктом 16.2 ПДР передбачено, що на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.
За порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди передбачено відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
При цьому, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.
Судом установлено, що 27.06.2026 поліцейським 1-го взводу 3-ї роти Батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Департамента патрульної поліції Національної поліції України Безпалим І. О. винесена постанова серії ЕНА № 7449554 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУПАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн. Водій ОСОБА_1 27.06.2026 о 09:20, керуючи транспортним засобом «ТОYOTA YARIS CROSS», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача, рухаючись на вул. Небесної Сотні, повертаючи ліворуч на вул. Першотравневу в м. Кременчуці, не надала перевагу пішоходам, які перебували на проїзній частині, чим порушила п. п. 16.2 ПДР України. 
Таким чином, передумовою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності є встановлення факту невиконання його обов`язку надати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає.
Указані в постанові обставини вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення повністю підтверджуються оглянутими у судовому засіданні відеозаписами події з камери зовнішнього спостереження системи «Безпечне місто», з яких чітко та однозначно вбачається час, місце, обставини вчинення правопорушення, рух 27.06.2026 о 09:20 транспортного засобу «ТОYOTA YARIS CROSS», номерний знак НОМЕР_1 , не надавши перевагу пішоходам, які перебували на проїзній частині (на пішохідному переході).
Щодо записів бодікамер співробітників поліції вбачається рух зазначеного транспортного засобу 27.06.2026 о 09:20, однак відео є обрізаним. Зі слів представника позивача зазначене обумовлене технічними особливостями зазначених пристроїв, які фіксують події кілька хвилин, після чого вимикаються автоматично. На його думку зазначене обмувлене тим, що зазначені пристрої є новими, можливо технічно не налаштованими в повному обсязі.
З урахуванням наведеного, саме на підтвердження зазначеної події надані відеозаписами події з камери зовнішнього спостереження системи «Безпечне місто», встановлені органом місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Так, ч. 1 цього Закону закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може встановлювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: (1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; (2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. 
Представником відповідачів на підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення долучено до матеріалів справи відеозаписи факту скоєння адміністративного правопорушення із патрульного автомобіля, бодікамер, процесу розгляду інспектором патрульної поліції адміністративної справи.
Щодо відеозаписів з камер зовнішнього спостереження системи «Безпечне місто», суд звертає увагу, що система «Безпечне місто» є комплексною мережею відеоспостереження, що інтегрована з інформаційними базами Національної поліції України, охоплює стратегічні локації, перехрестя, громадські місця для автоматичного виявлення правопорушень, розпізнавання облич та номерних знаків, що суттєво пришвидшує розкриття злочинів та інших порушень правопорядку. 
Твердження позивача про те, що відеозаписи з камери системи вуличного спостереження «Безпечне місто» не можуть бути належними доказами є безпідставними, оскільки ці відеоматеріали мають важливе значення для правильного вирішення справи, підтверджують факт вчинення правопорушення, а тому в розумінні ст. ст. 72, 73, 76 КАС України та ст. 251 КУпАП є належними та допустимими доказами в справі про адміністративне правопорушення, їх використання в якості доказів відповідає вимогам Закону України «Про Національну поліцію». 
Отже, наведене вище доводить подію вчинення адміністративного правопорушення. 
Позивачем у судовому засіданні зазначено про відсутність зауважень щодо дій працівників поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та притягнення її до адміністративної відповідальності. 
Суд, дослідивши зазначені відеозаписи, встановив, що дійсно автомобіль, під керуванням позивача, що не спростовувалось та не заперечувалось у позовній заяві, відповіді на відзив, а також усних поясненнях, наданих позивачем у судовому засіданні, повертаючи ліворуч, не надала перевагу пішоходам, які перебували на проїзній частині, чим порушила п. п. 16.2 ПДР України.
При цьому, переглядом відеозапису не встановлено перешкод для виконання позивачем ПДР. Чітко прослідковується, що автомобіль рухався у той час, коли пішохід переходив пішохідний перехід. 
На переконання суду, у даній дорожній обстановці позивач повинна була вжити заходи з виконання свого обов`язку та надання дорогу пішоходам на виконання вимог п. п. 16.2 ПДР.
Суд не приймає до уваги доводи позивача, що рух на зазначеному автомобілі не призвів до аварійної ситуації. Зазначене не свідчить про відсутність перешкод для пішоходів в русі та не звільняє позивача від обов`язку дотримання вимог п. п. 16.2 ПДР. 
Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження у справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України. 
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213, ст. ст. 222, 258 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.2 ст.122 КУпАП, у порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення із винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення.
Із матеріалів справи слідує, що справа про адміністративне правопорушення розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення посадовою особою органу поліції, що не суперечить ст. 276 КУпАП.
Ураховуючи наведені положення закону, судом встановлено, що зміст оскаржуваної постанови відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі. 
З урахуванням викладеного, підтверджено порушення позивачем вимог п. п. 16.2 ПДР, у зв`язку із чим позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: (1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; (2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); (3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; (4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Положеннями ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Ураховуючи принципи змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.
Оцінивши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог, а також представником відповідача на підтвердження своїх заперечень щодо доводів позивача, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які спростовують факт наявності адміністративного правопорушення позивачем, не надано. Підтвердження наявності обставин, що виключають адміністративну відповідальність належними і допустимими доказами не доведено.
Частиною 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Як вбачається із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: (1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; (2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; (3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); (4) безсторонньо (неупереджено); (5) добросовісно; (6) розсудливо; (7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; (8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); (9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; (10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відсутність підстав для скасування рішення суб`єкта владних повноважень.
Частиною 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. З урахуванням положень ст. ст. 132, 134, 139 КАС України, враховуючи залишення без задоволення позову позивача, витрати останнього, пов`язані зі сплатою судового збору слід залишити без відшкодування.
Керуючись ст. ст. 139, 229, 241, 243, 244, 246, 250, 251, 255, 268, 271, 272, 286, 293-295 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Залишити без змін постанову серії ЕНА № 7449554, винесену 27.06.2026 поліцейським 1-го взводу 3-ї роти Батальйону патрульної поліції в м. Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Департамента патрульної поліції Національної поліції України Безпалим Ігорем Олексійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУПАП, а позовну заяву ОСОБА_1 - без задоволення.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. 
Повне найменування сторін:
позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
відповідач Департамент патрульної поліції Національної поліції України, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, код ЄДРПОУ 40108646.

Суддя Н. П. Мельник