Справа 688/3637/26 
№ 3/688/737/26 

Постанова
Іменем України
14 вересня 2026 року м. Шепетівка

Суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області Козачук С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника управління з превентивної діяльності Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шепетівка Хмельницької області, з вищою освітою, неодруженого, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , особи з інвалідністю 3 групи, працюючого експедитором у ТОВ «Рома» (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 31 січня 2012 року Шепетівським МВ УМВС України в Хмельницькій області, РНОКПП НОМЕР_2 ),
за ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
встановив:
22 липня 2026 року о 18 год 49 хв ОСОБА_1 по вул. Ярослава Кревогубця (до перейменування Терешкової), 2А, в м. Шепетівка Хмельницької області повторно протягом року керував транспортним засобом марки Maxter E500, із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я відмовився. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Розгляд справи призначався о 10 год 00 хв 03.08.2026, який за клопотаннями ОСОБА_1 для ознайомлення з матеріалами справи відкладався до 13 год 00 хв 17.08.2026; а через перебування останнього на стаціонарному лікування – до 09 год 15 хв 14.09.2026.
11.09.2026 ОСОБА_1 до канцелярії суду подав заяву, у якій просив розгляд справи провести у його відсутності та врахувати, що 22.07.2026 не чув, щоб йому під час оформлення поліцейськими документів пропонували пройти огляд в лікарняному закладі на стан алкогольного сп`яніння. Коли почав вимагати провести такий огляд на надати направлення поліцейські повідомили, що склали протокол. Він в той день алкоголь не вживав, а тому хотів пройти огляд в лікарні, а не на місці, оскільки не довіряв приладам, які використовує поліція. 
Захисник Михайлов І.С. подав до суду письмове клопотання, у якому просив провадження в справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 130 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на іпдставі п. 1 ст. 247 КУпАП, судовий розгляд провести за наявними в справі доказами без участі сторони захисту та особи, яка притягається до відповідальності ОСОБА_1 . В обґрунтування позиції вказав, що з долученого до матеріалів справи відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 пропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у лікарні, а він на цьому наполягав, категорично заперечував, що вживав алкогольні напої та перебуває в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 стверджує, що не чув, щоб йому поліцейські роз`яснювали його право пройти такий огляд в лікарні. 
З`ясувавши думки ОСОБА_1 та його захисника, викладені у поданих до суду письмових заяві та клопотанні, дослідивши матеріали справи, дійшла наступних висновків.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам. 
Згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
У п. 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Обов`язки та права водіїв механічних транспортних засобів визначені розділом 2 Правил дорожнього руху України.
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Такий порядок визначений розділом Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС 07.11.2015 року №1395, зокрема п. 1 вказаного розділу передбачено, що водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно пунктів 2,3 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС від 09.11.2015 року та МОЗ України № 1452/735 (далі - Інструкції), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до п.п. 6,7 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність) (далі — спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягне за собою адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 в справі № 177/525/17(2-а/177/23/17) вказав, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Вина ОСОБА_1  у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, незважаючи на невизнання ним вини, підтверджується дослідженими доказами, а саме: 
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №726400 від 22.07.2026 та відеозапису, якими зафіксовано факт вчинення правопорушення щодо відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі;  ОСОБА_1 роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП; 
- даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.07.2026, відповідно до яких водій ОСОБА_1 , у якого поліцейським виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння рук, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу та в закладі охорони здоров`я, відбувалась відеофіксація події;
-даними постанови Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 06.05.2026, яка набрала законної сили 18.05.2026, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, вчиненого 26.04.2026, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в адміністративній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог КУпАП.
За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Докази долучені до справи є належними та допустимими, сумнівів у їх законності не викликають. 
При цьому, суд не приймає до уваги доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 не чув як поліцейські, які оформляли документи, роз`яснювали його право пройти огляд в лікарні, розцінює їх як обраний спосіб захисту з метою уникнення ним відповідальності, оскільки такі пояснення повністю спростовуються долученими до справи відеозаписами, дослідженими судом, з яких слідує, що о 18 год 51 хв поліцейські після виявлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`янніня, запропонували йому пройти огляд як на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», так і проїхати в лікувальний заклад, на що ОСОБА_1 повідомив, що проходити такий огляд наміру не має, оскільки після позбавлення його судом прав спеціально придбав електровелосипед, оскільки на нього прав не потрібно, а тому від його проходження відмовляється. Після цього поліцейський роз`яснив, що для керування транспортним засобом з електродвигуном необхідні права та за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння існує відповідальність і буде складено протокол, незважаючи на це ОСОБА_1 вдруге відмовився від проходження огляду (18 год 53 хв відеозапису). Після чого поліцейський роз`яснив права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАПта розпочав складення протоколу за ч. 2 ст. 130 КУпАП. При цьому ОСОБА_1 повідомив, що йому відомо, що суд притягнув його до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, наклав стягнення у виді штрафу, який він вже сплатив. Наполягав на тому, що для керування електровелосипедом прав не потрібно, а тому огляд проходити не буде (19 год 00 хв відеозапису). ОСОБА_1 наполягав на тому, що минулого притягнення його за ч.1 ст. 130 КУпАП йому вистачило, а тому він огляд проходити не бажає та від нього відмовляється, бо поліцейські йому знов домалюють показники Драгера (19 год 01 хв відеозапису). Протягом усього часу складання поліцейським протоколу за ч. 2 ст. 130 КУпАП до моменту поки поліцейський запропонував його підписати (19 год 11 хв відеозапису) жодних дій, спрямованих на бажання пройти огляд ні місці зупинки чи в закладі охорони здоров`я для визначення стану сп`яніння ОСОБА_1 не вчиняв та не висловлював. Крім того, не заслуговують на увагу і доводи сторони захисту про те, що протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не вручався, оскільки від отримання такого протоколу останній відмовився, що також підтверджується долученим до справи відеозаписом.
Таким чином інспектор поліції, запідозривши водія ОСОБА_1 у повторному протягом року керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння за ознаками запаху алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук під час керування ним транспортним засобом, правомірно вимагав проходження у нього огляду на стан сп`яніння, а останній в силу обов`язків водія, передбачених п. 2.5 Правил дорожнього руху України, повинен був пройти такий огляд. За наведених обставин в діях ОСОБА_1 наявне порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, тому він підлягає відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Будь-яких доказів на спростування встановлених судом обставин ні ОСОБА_1 , ні його захисником Михайловим І.С. суду не надано, а тому суд не вбачає підстав для закриття провадження в справі. 
Відповідно до повідомлення адміністратора ТСЦ МВС №6845 від 25.07.2026 за №31/34-8185-2026 згідно Єдиного державного реєстру МВС станом на 25.07.2026 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , видавалося посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 23.11.2013 категорії «А1», «А», «В», «С», статус вказаного посвідчення – «підлягає вилученню».
Європейський суд з прав людини у рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», зазначає, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
З огляду на наведене вище, вважаю, що дії ОСОБА_1  правильно кваліфіковані як вчинена повторно протягом року відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп’яніння за ч. 2 ст. 130 КУпАП та доведеною вину останнього у вчиненні даного правопорушення.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність, вважаю, що до ОСОБА_1  слід застосувати адміністративне стягнення необхідне та достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових порушень в межах санкції ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами без оплатного вилучення транспортного засобу.
Згідно ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, з ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 30, 33-35, 130 ч. 2, 283, 284, 294 КУпАП, ст. 4 ч. 2 п. 5 Закону України «Про судовий збір», суддя -
постановив:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень без оплатного вилучення транспортного засобу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Адміністративне стягнення у виді штрафу підлягає сплаті на рахунок: отримувач коштів: ГУК у Хмельницьк.обл/Хмельн.обл./21081300, код отримувача: (ЄРДПОУ) 37971775, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Код банку (МФО ДКСУ): 899998, номер рахунку (IBAN): UA748999980313060149000022001, код класифікації доходів бюджету 21081300.
Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок. 
Судовий збір підлягає сплаті на рахунок: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106. 
Згідно із ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2, 300-3 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України (ч.2 ст. 308 КУпАП).
Постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, її захисником до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня її винесення. 

Суддя: Світлана КОЗАЧУК