Справа № 214/2075/26
3/214/755/26
П О С Т А Н О В А
Іменем України

28 липня 2026 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Фролова Н.М., за участю секретаря судового засідання Сліпенької Л.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Зайки П.К., розглянувши матеріал, який надійшов з Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління Патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И Л А:
За змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №598017 від 22.02.2026 року 22.02.2026 року о 02:36 год. в м. Кривий Ріг, вул. Пелагеї Литвинової, 9, Саксаганський район, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував транспортним засобом Mercedes Benz E200 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. Від проходження огляду на встановлення стану сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився. Транспортний засіб належить ОСОБА_2 .
16.04.2026 року через систему «Електронний суд» від захисника ОСОБА_3 , надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи пояснень захисника ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .
У своїх поясненнях захисник Зайка П.К. посилається, на те що 22.02.2026 року на ОСОБА_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.130 ч.1 КУпАП.
22 лютого 2026 року працівники ППП в м. Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , перебував на пасажирському сидінні автомобіля. Після зупинки на прохання працівників поліції представитись він надав свій паспорт. Щодо керування автомобілем ОСОБА_5 заперечував одразу. Розуміючи під час розмови з працівниками поліції, що деякі з них вважають його водієм, останній зазначив, що транспортним засобом керував власник автомобіля, ОСОБА_6 , який знаходиться на задньому сидінні автомобіля. Всі зазначенні обставини містяться на відео реєстраторах поліцейських якими велась відеозйомка. Будь яких відео доказів, що саме він керував автомобілем не існує так як ОСОБА_5 не керував автомобілем. Крім того, про зазначені обставини, водій ОСОБА_6 виклав у письмових поясненнях, які надав йому і може підтвердити їх додатково в суді. Крім того, при притягненні, особи до адміністративної відповідальності було порушено його право на захист, оскільки посадова особа не надала можливості отримати правову допомогу, про яку ОСОБА_5 заявляв неодноразово. У зв`язку з цим захисник вважає, що було порушено його право на захист при складанні адміністративних матеріалів. Підзахисний не погоджується із складеними адміністративними матеріалами, оскільки правопорушення за вказаних у матеріалах обставин він не вчиняв, складені матеріали за своїм змістом не відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, є незаконними і в цьому випадку провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Зазначені обставини підтверджуються наявними в справі доказами, а саме: відео матеріалами наданими працівниками поліції, показами свідка подій ОСОБА_2 та наданими письмовими поясненнями ОСОБА_1 . Матеріали справи не містять жодного доказу, факту керування або перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля, який був зупинений співробітниками поліції 22 лютого 2026 року.
З письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 22 лютого 2026 року він знаходився на святкуванні дня народження своєї сестри. У 01:15 год. ОСОБА_1 зателефонував диспетчер комбінату Північного ГЗК, який повідомив, про невідкладне прибуття до Первомайського кар`єру, для організації заходів ліквідації наслідків аварійного виходу з ладу технологічного обладнання та протягом двох годин доповісти директору з технологій та якості Північного ГЗК, щодо вжитих заходів. Отримавши телефонограму ОСОБА_1 зателефонував до служби таксі, в якій йому повідомили, що на даний час, в його районі не має вільних машин, зачекавши біля тридцяти хвилин, ОСОБА_1 зателефонував своєму знайомому ОСОБА_7 , якому розповів про ситуацію, що склалася і просив його відвести на роботу. Вислухавши він відмовив. Зазначивши, що зараз триває комендантська година, під час якої його авто може бути зупинений працівниками поліції і йому прийдеться спілкуватись з працівниками поліції, які будуть в черговий раз вимагати проїхати до ТЦК та СП, а отримавши відмову, затримувати, застосовуючи кайданки. Враховуючи єдину можливість доїхати до роботи, ОСОБА_1 запевнив ОСОБА_4 , що має можливість у випадку зупинки транспортного засобу працівниками поліції, домовитись не допустити насильницьких дій щодо нього. Вислухавши ОСОБА_1 , ОСОБА_6 погодився відвести його на роботу. В районі вул. Вільної Ічкерії транспортний засіб, під керуванням ОСОБА_4 , був зупинений працівниками поліції. Він одразу пересів на заднє сидіння, зазначивши, що спілкуватись з працівниками поліції він не буде. Виконуючи свою, обіцянку ОСОБА_1 вийшов до співробітників поліції і почав спілкуватися з ними, для недопущення насильницьких дій по відношенню до ОСОБА_2 . На питання поліції, щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом, останній постійно стверджував і зазначав, що транспортним засобом не керував. Деякі поліцейські погоджувалися, але все рівно дівчина поліцейська склала відносно останнього адміністративні матеріали та визнала винуватим.
З письмових пояснень ОСОБА_2 вбачається, що 22 лютого 2026 року після першої години ночі, ОСОБА_2 зателефонував його знайомий ОСОБА_5 та попросив його відвести на роботу до Первомайського кар`єру. ОСОБА_2 відмовив, в зв`язку з тим, що має неодноразові випадки, доставлення останнього до ТЦК та СП, один з яких закінчився забоєм грудної клітини та переломом двох ребер, крім того, ОСОБА_2 зазначив, що зараз діє комендантська година і на даний час у зв`язку з отриманою травмою ОСОБА_2 не встиг оформити відстрочку від мобілізації. Вислухавши останнього, ОСОБА_5 , запевнив ОСОБА_2 , що у випадку зупинки транспортного засобу представниками поліції питання щодо доставлення останнього до ТЦК він зможе вирішити. Надавши згоду, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 через деякий час зустрілись біля автомобіля ОСОБА_2 , ОСОБА_5 був тверезий лише мав незначний запах алкоголю з порожнини рота, тому маючи юридичну освіту, ОСОБА_2 не міг доручити ОСОБА_1 право керування транспортним засобом. В зв`язку з тим, що ч.1 ст. 130 КУпАП заборонено передача особі з ознаками алкогольного сп`яніння, що в свою чергу могло призвести до складання протоколу на ім`я ОСОБА_2 . В районі вулиці Вільної Ічкерії транспортний засіб Мерседес-Бенс держ. номер НОМЕР_1 був зупинений. Маючи негативні наслідки про які ОСОБА_2 , зазначав раніше, останній пересів на заднє сидіння автомобіля, сказавши ОСОБА_8 , що з представниками поліції він спілкуватись не буде і попросив його виконати свою обіцянку, щодо мене, ОСОБА_5 вийшов із машини і весь час спілкувався з працівниками поліції. Пізніше ОСОБА_2 стало відомо, що відносно ОСОБА_9 , склали якісь адмін. матеріали і його запрошують до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу.
ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнавав, зазначив, що не керував транспортним засобом, однак поліція склала відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, надав пояснення аналогічні письмовим поясненням. Також зазначив, що ОСОБА_2 під час події назвався іншою людиною у якої є бронювання від мобілізації, оскільки боявся, що його знову доставлять до ТЦК, а він тільки оформлював відстрочку від мобілізації. Також надав копію з журналу телефонограм з місця роботи, який неофіційно ведеться щодо виклику його диспетчером на працю для стабілізації відвантаження руди та гірничої маси на ДФ-3 (о 23-40 виклик отримав заст.нач. кар`єра ОСОБА_1 )
Захисник Зайка П.К. в судовому засіданні просив закрити справу відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, вважаю, що провадження по даній справі підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях останнього, з наступних підстав.
Згідно ст. ст.245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року №1-р/2019 вказав, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало протии України», «Яременко протии України», «Кобець протиУкраїни», «Ірландія протии Сполученого Королівства»).
Ч.1 ст.130 КУпАП України передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 2.5. Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто суб`єктом адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП є «особа, яка керує транспортним засобом».
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 р.), судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КпАП стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли останній почав рухатись. Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно п.4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року№23-рп/2010конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: … юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).
У відповідності до п.4.1 вказаного рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
В силу принципу презумпції невинуватості, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
На підтвердження вини суду надано протокол серії ЕПР1 №598017, направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижує увагу та швидкість реакції КП «КБЛПД» ДОР м. Кривий Ріг (результат огляду: огляд не проводився), акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (результати огляду на стан сп`яніння: огляд не проводився), DVD-R диск з відео зафіксованими на нагрудні відеореєстратори та автомобільний реєстратор з яких вбачається, що відеоматеріали не містять доказів щодо керування автомобілем Mercedes-Benz E200 номерний знак НОМЕР_1 , 22 лютого 2026 року о 02:36 год. в м. Кривий Ріг по вул. Пелагеї Литвинової, 9, саме водієм ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Факт пересаджування ОСОБА_1 , у вище вказаному автомобілі з водійського місця на пасажирське працівниками поліції не зафіксований, та будь-які підтвердження того відсутні в матеріалах справи. Після того, як автомобіль зупинився і працівники поліції підійшли до автомобіля на відео видно, що ОСОБА_10 знаходиться на передньому пасажирському сидінні, пристебнутий ременем безпеки, працівник поліції відразу йому каже, що він пересів з водійського місця, однак ОСОБА_10 це заперечив і заперечував постійно під час відеофіксації події. Окрім того у відеоматеріалах, які містяться на DVD-R диску наявному в матеріалах справи чітко зафіксовано як працівник поліції під час розмови з іншим поліцейським зазначає, що не встиг зафіксувати факт пересаджування з водійського на пасажирське сидіння ОСОБА_1 , тобто зазначене є припущенням. Людина, яка сиділа на задньому сидінні представилася як інша людина, виявився ОСОБА_2 , який був допитаний як свідок в судовому засіданні. 
Надані докази не можуть бути беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являють собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. The United Kingdom), n.161, Series А заява № 25).
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань та за завідомо неправдиві показання, дав пояснення аналогічні в письмових поясненнях та підтвердив, що в той день саме він керував транспортним засобом.
Тобто, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять будь-яких доказів, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином суддя неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Суд враховує положення ч.3 ст. 62 Конституції України, яка визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних не законним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи без діяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
У зв`язку із наведеним, провадження по даній справі необхідно закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. ст.247,268 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ПОСТАНОВИЛА:
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
На постанову до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області може бути подано апеляцію протягом 10 днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Повний текст постанови складено о 16:50 год. 29 липня 2026 року.

Суддя: Н.М.Фролова