КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року
справа № 759/3333/26
провадження № 22-ц/824/10960/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Музичко С.Г.,
суддів: Ратнікової В.М., Сушко Л.П.

учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»
відповідач - ОСОБА_1 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві цивільну справу цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Дергунової Анни Вячеславівни на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 березня 2026 року, постановлене під головуванням судді Бабич Н.Д., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
06.02.2026 р. до суду надійшов вказаний позов в якому просив з відповідача стягнути заборгованості за кредитними договорами на загальну суму 36 062,50 грн. Позивач обґрунтовує позовні вимоги неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань та набуттям права вимоги до відповідача. 
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 24 березня 2026 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Дергунова Анна Вячеславівна звернулася з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.
Вимоги обґрунтовані тим, що судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права. Адже, у даній справі не є предметом спору визнання відповідного договору недійсним чи розірвання договору на підставі істотного порушення його умов і наведена районним судом підстав залишення позову без задоволення не може бути застосована до вказаної справи, оскільки за своєю суттю вона створює підстави для розірвання укладеного кредитного договору, при доведеності відповідних обставин.
Долучений до позовної заяви інформаційний лист про перерахування коштів від ТОВ «ПЕЙТЕК» містить інформацію про перерахування коштів на банківську картку визначену відповідачем в договорі, що у сукупності з іншими доказами, такими як укладений договір та розрахунок заборгованості, належним чином підтверджують факт надання кредитних коштів відповідачу. Вимога про надання саме банківської виписки є помилковою, оскільки платіжні операції в даному випадку здійснювалися не через банківську платіжну систему і відповідний інформаційний лист є належним первинним документом, що підтверджує транзакцію.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи в задоволенні позоув, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, а саме, що ТОВ "Слон Кредит" здійснило перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача, наявності заборгованості та її розміру, а тому підстави для задоволення позову відсутні.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 30.12.2024 року між ТОВ "Слон Кредит" та відповідачем було укладено кредитний договір №2020652.
16.07.2025 р. між ТОВ "Слон Кредит" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №1607-25, відповідно до якого та реєстру боржників до ТОВ "Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів" перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.
Згідно Реєстру боржників до вказаного Договору факторингу до ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 36 062.50 грн.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України. У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку (фінансової установи) на пред`явлення будь-якої вимоги.
Судом було встановлено, що30 грудня 2024 року між сторона було укладений кредитний договір № 2020652 та підписано відповідачем за допомогою електронного підпису, відтворений шляхом використання позичальника одноразового ідентифікатора А734, який був надісланий на відповідний номер мобільного телефону відповідача вказаного у договорі.
Відповідно до положень ст. 207 ЦК України, електронний документ прирівнюється до письмової форми правочину. Спеціальне законодавство у сфері електронної комерції (Закони України «Про електронну комерцію» та «Про електронні документи та електронний документообіг») не заперечує юридичної сили електронних документів та договорів, укладених шляхом обміну електронними повідомленнями. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає можливість підписання електронного правочину, зокрема, електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Одноразовим ідентифікатором, як визначено ч. 1 ст. 3 цього ж Закону, є алфавітно-цифрова послідовність, яку отримує особа, що приймає оферту, шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції.
Таким чином, використання відповідачем логіну та паролю для входу в особистий кабінет та/або введення одноразового ідентифікатора, надісланого на його контактний номер телефону, є належним способом ідентифікації та підписання електронного договору, що відповідає вимогам чинного законодавства.
Суд звертає увагу, що договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Частиною 4 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
На підтвердження перерахування кредитних коштів, апелянтом до матеріалів справи долучено інформаційний лист № 20250812-1013 від 12.08.2025 року на суму 7 000,00 грн, який підтверджує зачислення кредитних коштів на карту.
Первісний кредитор ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» є фінансовою, а не банківською установою, тому зважаючи на положення ЗУ «Про платіжні послуги», інформаційний лист платіжного сервісу (платіжної системи), через який здійснювалося перерахування коштів є первинним обліковим документом, що підтверджує здійснення платіжної операції та всі її реквізити.
Долучений інформаційний лист про перерахування коштів містить інформацію про перерахування коштів на банківську картку визначену відповідачем в договорі, що у сукупності з іншими доказами,такими як укладений договір та розрахунок заборгованості, належним чином підтверджують факт надання кредитних коштів відповідачу. Вимога про надання саме банківської виписки є помилковою, оскільки платіжні операції в даному випадку здійснювалися не через банківську платіжну систему і відповідний інформаційний лист є належним первинним документом, що підтверджує транзакцію.
Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/ отримання кредитних коштів, однак докази на спростування даного факту апелянтом до суду надано не було.
З огляду на вище викладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.
Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст.141, 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,- 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Дергунової Анни Вячеславівни задовольнити.
Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 24 березня 2026 року скасувати.
Постановити нове рішення наступного змісту.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № 2020652 від 30 грудня 2024 року в розмірі 36 062,50 грн, з яких: 7 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15 062,50 грн - сума заборгованості за відсотками, 14 000,00 грн - сума заборгованості за пенею.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір в розмірі 6 656,00 грн.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді