ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" липня 2026 р. Справа№ 357/7017/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Яценко О.В.
суддів: Спаських Н.М. 
Горбасенка П.В. 

за участю секретаря судового засідання: Антонюк А.С. 

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 01.07.2026 

розглянувши у відкритому судовому засіданні 
матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Дайнека Олега Геннадійовича
на рішення Господарського суду Київської області від 17.02.2026 (повний текст складено 16.03.2026)
у справі № 357/7017/19 (суддя – Черногуз А.Ф.)
за позовом Білоцерківської міської ради Київської області 
до 1) Білоцерківської районної державної адміністрації 
2) Фізичної особи-підприємця Дайнека Олега Геннадійовича 
про визнання недійсними і скасування розпорядження, договору купівлі-продажу земельної ділянки та державної реєстрації

ВСТАНОВИВ:
У червні 2019 року Білоцерківська міська рада Київської області звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до Білоцерківської районної державної адміністрації Київської області та Фізичної особи-підприємця Дейнеки Олега Геннадійовича у якому просила:
- визнати недійсним розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації від 18.07.2018 № 339 «Про затвердження звіту про експертно-грошову оцінку і продаж земельної ділянки ФОП Дейнеці О.Г. в адміністративних межах Шкарівської сільської ради»;
- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, який укладений 20.07.2018 між Білоцерківською районною державною адміністрацією та Дейнекою О.Г. та посвідчений державним нотаріусом другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак А. П. за № 3-2304, предметом продажу за яким є земельна ділянка загальною площею 0,2103 га, що розташована за адресою: вул. Академіка Вула, в районі житлового будинку № 8 м. Біла Церква Київської області. Кадастровий номер земельної ділянки: 3220489500:01:023:0602;
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 42160960 державного нотаріуса Приймак А. П. від 20.07.2018 і реєстрацію права власності, номер запису 27135103.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 27.01.2021, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 30.08.2022, у справі № 357/7017/19 у задоволенні позову відмовлено. 
Постановою Верховного Суду від 19.07.2023 рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.01.2021 та постанову Київського апеляційного суду від 30.08.2022 скасовано, провадження у цивільній справі закрито, Білоцерківській міській раді Київської області роз`яснено, що розгляд справи за її позовом віднесено до юрисдикції господарського суду та протягом десяти днів з дня отримання копії судового рішення, вона може звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
21.08.2023 до Верховного Суду надійшла заява Білоцерківської міської ради про направлення справи для продовження розгляду за встановленою юрисдикцією до відповідного господарського суду.
Ухвалою Верховного Суду від 13.09.2023 справу № 357/7017/19 передано для продовження розгляду до Господарського суду Київської області.
У обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірна земельна ділянка розташована в межах міста Біла Церква та входить до складу земель, наданих у постійне користування виконавчому комітету міської ради на підставі Державного акта на право користування землею серії Б № 086970 1989 року.
Відповідач 1 заперечив твердження позивача про те, що земельна ділянка площею 0,2103 га з кадастровим номером 3220489500:01:023:0602 перебуває в межах міста Біла Церква, вказавши, що такі доводи не відповідають дійсності.
Відповідач 1 зазначає, що лише рішення компетентного органу про встановлення (зміну) меж населеного пункту є юридичним фактом, після настання якого його межі вважаються офіційно встановленими (зміненими), а з 01.01.2013— після внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру.
Також у відзиві наведено відомості щодо історії формування та затвердження проектів планування і генеральних планів м. Біла Церква, зокрема зазначено, що окремі проекти планування та генеральні плани міста у різні роки не були подані на розгляд уповноважених органів для вирішення питання про встановлення (зміну) меж міста.
Крім того, відповідач 1 посилається на дані державної статистичної звітності (форма 6-зем), відповідно до яких площа земель м. Біла Церква становить 3368 га, та зазначає, що станом на початок 2016 року місто не мало офіційно затвердженої міської межі, що відповідала б дійсності.
У відзиві також наведено відомості щодо Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, зокрема зазначено, що її межі були встановлені за результатами розроблення проекту формування територій сільських рад 1995 року, а загальна площа земель становить 5779,2 га.
Відповідач 1 зазначає, що відповідно до Державного класифікатора об`єктів адміністративно-територіального устрою України (КОАТУУ) код 3220489500 відповідає Шкарівській сільській раді Білоцерківського району Київської області, а спірна земельна ділянка перебуває в адміністративних межах цієї сільської ради.
Також відповідач 1 посилається на відомості Публічної кадастрової карти України, згідно з якими поряд зі спірною земельною ділянкою розташовані земельні ділянки з кадастровими номерами 3220489500:01:023:0543 та 3220489500:01:023:0548, які перебувають у державній власності та відносяться до земель Білоцерківського району.
Відповідач 2 долучив до матеріалів справи висновок експерта від 12.11.2019 за №100/09/-2019, відповідно до якого, - встановити місцеположення, або місце розташування земельної ділянки площею 20,0 га, яка відведена Білоцерківській міській раді, що підтверджено Державним актом (серія Б № 086970) на плані землекористування під №2 не можливо, оскільки інформація про координати поворотних точок, дирекційні або внутрішні кути, що дають змогу точно встановити конфігурацію земельних ділянок, у документах, що підтверджують виникнення прав на них не відображаються. Не можливо встановити місцеположення земельної ділянки, згідно генерального плану, а саме чи знаходиться земельна ділянка площею 0,2103 га за кадастровим номером 3220489500:01:023:0602 в межах міста Біла Церква згідно копії з Генерального плану, (проектний план2019), оскільки відповідно до ст. 1 Закону України «Про планування і забудову територій», генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, яка визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту і не містить інформацію про координати поворотних точок межі міста Біла Церква, за допомогою яких можливо її встановити.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.01.2024 у справі № 357/7017/19, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2024, серед іншого, призначено судову земельно-технічну експертизу на вирішення якої поставлено питання щодо знаходження (накладення) земельної ділянки з кадастровим номером 3220489500:01:023:0602 в межах земельної ділянки (на земельну ділянку) 20 га, що надана Білоцерківській Раді згідно Державного акту на право користування землею серії Б № 086970 від 1989 року, що зареєстрований у Книзі записів державних актів на право користування землею за № 109, проведення експертизи доручено Київському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (01032, місто Київ, вул. Петлюри Симона, Будинок 16, приміщення 108), провадження у справі зупинено до надходження висновку експерта за наслідками проведення судової експертизи у справі.
31.12.2025 від КВ ЛНДІСЕ надійшов висновок експертів за результатами проведення судової комісійної земельно-технічної експертизи від 24.12.2025 №379-Е, яким встановлено, що6 «Відповідно до даних, що містяться в матеріалах справи № 357/7017/19, наданих додаткових документів та за результатами проведеного дослідження встановлено: земельна ділянка з кадастровим номером 3220489500:01:023:0602, площею 0,2103 га знаходиться в межах (накладається всією площею) земельної ділянки площею 20,0 га, що надана Білоцерківській міській Раді згідно Державного акту на право користування землею серії Б № 086970 від 1989 року, що зареєстрований у Книзі записів державних актів на право користування землею за № 109 з внесеними змінами постановою Верховної Ради України «Про вилучення і надання земельних ділянок для несільськогосподарських потреб та попереднє погодження місць розташування об`єктів» № 2072-ХІІ від 30.01.1992.
Рішенням Господарського суду Київської області від 17.02.2026 у справі № 357/7017/19 позов задоволено повністю.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, встановивши, що земельна ділянка з кадастровим номером 3220489500:01:023:0602 фактично розташована у межах земельної ділянки площею 20,0 га, яка була надана у користування виконавчому комітету Білоцерківської міської ради на підставі Державного акта на право користування землею серії Б №086970, дійшов висновку, що розпорядження зазначеною земельною ділянкою районною державною адміністрацією було здійснено без належних правових підстав.
Суд першої інстанції вказав, що за таких обставин прийняття розпорядження районної державної адміністрації від 18.07.2018 №339 та укладення на його підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки відбулося за відсутності у відповідного органу належних повноважень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою тобто за відсутності відповідного правового титулу, а дії районної державної адміністрації щодо відчуження земельної ділянки площею 0,2103 га в межах земельної ділянки площею 20,0 га знаходяться поза межами правового поля, а відтак є недійсними та такими, що не створюють правових наслідків для третіх осіб, з огляду на що слід задовольнити позовні вимоги.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Фізична особа – підприємець Дайнека Олег Геннадійович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить: скасувати рішення Господарського суду Київської області від 17.02.2026 у справі № 357/7017/19 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю.
У апеляційній скарзі відповідач 2 зазначив, що висновок суду першої інстанції про встановлення факту накладення земельних ділянок є передчасним та необґрунтованим, суд першої інстанції не надав належної оцінки наданому апелянтом висновку експерта, не усунув суперечності між експертними висновками та фактично беззаперечно поклав в основу рішення лише один доказ – висновок експертизи від 24.12.2025 № 379-Е.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2026 справа № 357/7017/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., Гончаров С.А., Спаських Н.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2026:
- апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Дайнека Олега Геннадійовича на рішення Господарського суду Київської області від 17.02.2026 у справі № 357/7017/19 залишено без руху на підставі ст. 174, ч. 2 ст. 260 ГПК України;
- надано Фізичній особі – підприємцю Дайнека Олегу Геннадійовичу строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надання доказів сплати судового збору в сумі 5 763,00 грн.;
- попереджено Фізичну особу – підприємця Дайнека Олега Геннадійовича, що у випадку неусунення у встановлений термін недоліків, дана апеляційна скарга буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню скаржнику.
На виконання вимог вищезазначеної ухвали, скаржник 20.04.2026 подав заяву про усунення недоліків, в додатках до вказаної заяви міститься квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № ПН2275 від 17.04.2026 про сплату 5 763,00 грн., в призначенні платежу вказано: «Судовий збір, за позовом ФОП Дейнека Олег Генадійович, на ріш від 17.02.2026 по справі 357/7017/19, Північний апеляційн господарс суд».
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Дайнека Олега Геннадійовича на рішення Господарського суду Київської області від 17.02.2026 у справі № 357/7017/19, ухвалено розгляд справи здійснювати у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, справу № 357/7017/19 призначити до розгляду на 03.06.2026 о 10:00 год., витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи № 357/7017/19.
06.05.2026 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник проти задоволення апеляційної скарги заперечив, пославшись на те, що єдиним аргументом відповідача щодо оскарження рішення є те що суд першої інстанції начебто дійшов передчасного висновку про розташування земельної ділянки у межах земельної ділянки площею 20,0 га, виключно на підставі висновку судової земельно-технічної експертизи від 24 грудня 2025 року №379-Е, начебто без належної оцінки інших доказів у справі та за наявності істотних суперечностей між доказами, проте з таким твердженням відповідача погодитися не можна, оскільки:
- судом з метою з`ясування зазначених обставин досліджено надані сторонами документи;
- експерт надав належну оцінку правовстановлюючим документам та застосував спеціальні знання - використано графічні матеріали, каталоги координат поворотних точок земельної ділянки, здійснено побудову графічного зображення досліджуваних земельних ділянок у спеціалізованому програмному забезпеченні із використанням координат їх меж, а також здійснено аналіз просторового розташування земельної ділянки з кадастровим номером 3220489500:01:023:0602 відносно земельної ділянки площею 20,0 га, наданої за державним актом 1989 року;
- судом першої інстанції досліджено, що висновок експерта містить опис проведених досліджень, використаних матеріалів та методів, а також чітку відповідь на поставлене судом питання. Доказів, які б спростовували наведені у висновку експертизи обставини або свідчили б про його необґрунтованість чи недостовірність, учасниками справи суду не надано.
13.05.2026 матеріали цієї справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
25.05.2026 представник позивача звернувся до суду з заявою про участь у судовому засіданні у справі № 357/7017/19, призначеному на 03.06.2026, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2026.
03.06.2026 від представника відповідача 2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи № 357/7017/19 з метою надання стороні апелянта додаткового часу для ознайомлення з матеріалами справи, зокрема, з висновком експерта, формування правової позиції щодо обставин справи, підготовки відповідних пояснень і заперечень, а також, у разі необхідності, отримання консультацій фахівців, або їх залучення, які володіють спеціальними знаннями.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2026 клопотання відповідача 2 про відкладення розгляду справи № 357/7017/19 задоволено, розгляд справи № 357/7017/19 відкладено на 01.07.2026 о 09:40 год., ухвалено судове засідання у справі № 357/7017/19 провести в режимі відеоконференції.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2026 № 09.1-08/1733/26 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 357/7017/19 у зв`язку з перебуванням судді Гончарова С.А., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці у період з 29.06.2026 по 01.07.2026.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2026 справа № 357/7017/19 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Горбасенко П.В., Спаських Н.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2026 справу № 357/7017/19 прийнято до свого провадження визначеною колегією суддів (головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Горбасенко П.В., Спаських Н.М.), учасників справи повідомлено, що розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Дайнека Олега Геннадійовича на рішення Господарського суду Київської області від 17.02.2026 у справі № 357/7017/19 відбудеться у раніше визначені дату та час, а саме 01.07.2026 о 09:40 год. 
Станом на 01.07.2026 до Північного апеляційного господарського суду відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.
Відповідач 1 представників в судове засідання не направив.
Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників учасників в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників відповідача 1, за наявними матеріалами апеляційного провадження.
Під час розгляду справи представник відповідача 2 апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити, представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву інших письмових пояснень, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 2, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає зміні чи скасуванню, з наступних підстав.

Рішенням Білоцерківської міської ради від 27.09.2012 №703-29-VI «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду та передачі земельних ділянок в оренду» (а.с. 20 т. 1) Фізичній особі-підприємцю Дейнеці Олегу Геннадійовичу було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано в оренду строком на 5 років земельну ділянку площею 0,2103 га (в тому числі під проїздами, проходами та площадками – 0,2103 га), що розташована за адресою: вул. Академіка Вула, в районі житлового будинку № 8, м. Біла Церква Київської області, для розміщення автостоянки.
На підставі зазначеного рішення 09.10.2012 між Білоцерківською міською радою та ФОП Дейнекою О.Г. укладено договір оренди землі № 116, який 04.12.2012 зареєстрований у встановленому законом порядку (а.с. 21-22 т. 1). Земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 3210300000:03:051:0036. 
02.04.2018 ФОП Дейнека О.Г. звернувся до Білоцерківської міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж вказаної земельної ділянки в натурі (на місцевості). За результатами розгляду питання профільною постійною комісією 22.05.2018 рекомендовано відмовити у наданні такого дозволу у зв`язку з невідповідністю намірів забудови вимогам містобудівної документації. 25.05.2018 заявник подав до міської ради заяву про залишення попередньої заяви від 02.04.2018 №1886 без розгляду.
Вказане сторонами не заперечується та підтверджується наявними у матеріалах справи копіями службової записки № 10-10-149 від 13.02.2019 та листа № 10-10-621 від 24.05.2019 Управління регулювання земельних відносин Білоцерківської міської ради Київської області та (а.с. 27-28 т. 1).
У подальшому, як вбачається зі службової записки Управління регулювання земельних відносин від 13.02.2019, при перевірці відомостей Публічної кадастрової карти було встановлено відсутність інформації щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3210300000:03:051:0036, натомість містилися відомості про земельну ділянку площею 0,2103 га з кадастровим номером 3220489500:01:023:0602, яка за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно перебуває у власності ФОП Дейнеки О.Г. на підставі договору купівлі-продажу від 20.07.2018.
Розпорядженням Білоцерківської районної державної адміністрації від 18.07.2018 № 339 «Про затвердження звіту про експертно-грошову оцінку і продаж земельної ділянки ФОП Дейнеці О.Г. в адміністративних межах Шкарівської сільської ради» затверджено звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки загальною площею 0,2103 га для будівництва та обслуговування будівель торгівлі в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, затверджено ринкову вартість та ціну продажу вказаної земельної ділянки, вирішено продати вказану земельну ділянку громадянину Дейнеці Олегу Геннадійовичу.
Згідно з інформаційною довідкою №156073111 з Державного реєстру речових прав, 20.07.2018 (а.с. 144 т. 1) між Білоцерківською районною державною адміністрацією та Дейнекою О.Г. укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер 3220489500:01:023:0602 площею 0,2103 га. Договір посвідчений державним нотаріусом другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак А.П. за № 3-2304.
Того ж дня прийнято рішення про державну реєстрацію права власності (індексний номер 42160960) та внесено запис №27135103 про право власності Дейнеки О.Г. на зазначену земельну ділянку.
Позивач зазначає, що земельна ділянка з новим кадастровим номером 3220489500:01:023:0602 є тією ж самою земельною ділянкою, яка раніше обліковувалася під кадастровим номером 3210300000:03:051:0036, оскільки її місце розташування, площа та конфігурація не змінювалися. При цьому жодних рішень про вилучення земельної ділянки з користування міської ради або про її відчуження Білоцерківською міською радою не приймалося.
Матеріалами справи підтверджено, що на підставі Державного акта на право користування землею серії Б №086970 1989 року (а.с. 85-88 т. 1) виконавчому комітету Білоцерківської міської ради, серед іншого, було надано у постійне користування земельну ділянку площею 20,0 га для забудови житлового масиву в м. Біла Церква. Зазначений державний акт видано з урахуванням змін відповідно до постанови Верховної Ради України від 30.01.1992 № 2072-XII.
З матеріалів справи також убачається, що землі, надані згідно з вказаним державним актом, були сформовані за рахунок земель радгоспу «Білоцерківський», які у 1958– 1966 роках включалися до меж міста Біла Церква на підставі відповідних рішень органів влади та матеріалів містобудівної документації, зокрема актів планування та затвердження генерального плану міста (а.с. 145-283 т. 1).
Позивач зазначає, що спірна земельна ділянка розташована в межах міста Біла Церква та входить до складу земель, наданих у постійне користування виконавчому комітету міської ради на підставі Державного акта на право користування землею серії Б № 086970 1989 року.
З огляду на вказані обставини позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому просить:
- визнати недійсним розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації від 18.07.2018 № 339 «Про затвердження звіту про експертно-грошову оцінку і продаж земельної ділянки ФОП Дейнеці О.Г. в адміністративних межах Шкарівської сільської ради»;
- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, який укладений 20.07.2018 між Білоцерківською районною державною адміністрацією та Дейнекою О.Г. та посвідчений державним нотаріусом другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Приймак А. П. за № 3-2304, предметом продажу за яким є земельна ділянка загальною площею 0,2103 га, що розташована за адресою: вул. Академіка Вула, в районі житлового будинку № 8 м. Біла Церква Київської області. Кадастровий номер земельної ділянки: 3220489500:01:023:0602;
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 42160960 державного нотаріуса Приймак А. П. від 20.07.2018 і реєстрацію права власності, номер запису 27135103.
До матеріалів справи долучено копії оскаржуваних договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.07.2018 (а.с. 23-24 т.2) та розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації від 18.07.2018 № 339 «Про затвердження звіту про експертно-грошову оцінку і продаж земельної ділянки ФОП Дейнеці О.Г. в адміністративних межах Шкарівської сільської ради» (а.с. 25 т. 2).
Правові позиції сторін детально викладені вище.
Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив, що колегія суддів вважає вірним, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до ч. 1 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Відповідно до положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до ст. 393 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Відповідно до положень ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності територіальних громад.
Згідно з ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
Згідно з ч. 2 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.
Згідно з ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
Відповідно до положень ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.
Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Згідно ст. 143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі: а) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; б) неусунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об`єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров`ю населення) в строки, встановлені вказівками (приписами) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі; в) конфіскації земельної ділянки; г) примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності; ґ) примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов`язаннях власника цієї земельної ділянки; д) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЗК України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.
Згідно з ч. 5 ст. 149 ЗК України Районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності (крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті), які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства; в) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі, інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції тощо) з урахуванням вимог частини восьмої цієї статті.
Відповідно до ч. 6 ст. 149 ЗК України обласні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами п`ятою, дев`ятою цієї статті. 
Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. 
Згідно ст. 173 ЗК України, межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, на підставі Державного акта на право користування землею серії Б №086970, виданого у 1989 році, виконавчому комітету Білоцерківської міської ради, з урахуванням змін відповідно до постанови Верховної Ради України від 30.01.1992 № 2072-XII (а.с. 139-141 т. 1), серед іншого, було надано у постійне користування земельну ділянку площею 20,0 га для забудови житлового масиву у місті Біла Церква.
Зазначений державний акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право користування землею за №109.
У державному акті визначено площу земельної ділянки (участок № 2) — 20,0 га, а також її цільове призначення — використання для забудови житлового масиву.
З наданих до справи матеріалів також убачається, що формування зазначеної земельної ділянки пов`язувалося з використанням земель радгоспу «Білоцерківський». Відповідні землі у попередні роки включалися до меж міста Біла Церква на підставі рішень органів влади та матеріалів містобудівної документації.
Разом з тим, матеріали справи не містять проекту відведення цієї земельної ділянки або іншої технічної документації із землеустрою, що містила б координати її меж чи інші просторові характеристики.
Натомість у справі наявний Державний акт на право користування землею серії Б №086970, який підтверджує факт надання земельної ділянки відповідної площі у користування виконавчому комітету міської ради.
Як убачається з матеріалів справи, предметом спору є земельна ділянка з кадастровим номером 3220489500:01:023:0602.
Згідно з відомостями Державного земельного кадастру, зазначеній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 3220489500:01:023:0602 (а.с. 198 т. 2), визначено її площу та цільове призначення.
Матеріалами справи підтверджується, що підставою для відчуження цієї земельної ділянки стало розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації від 18.07.2018 №339 «Про затвердження звіту про експертно-грошову оцінку і продаж земельної ділянки ФОП Дейнеці О.Г. в адміністративних межах Шкарівської сільської ради».
На підставі зазначеного розпорядження між районною державною адміністрацією та Фізичною особою-підприємцем Дейнека О.Г. 20.07.2018 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки.
Згідно з умовами цього договору у власність покупця передано земельну ділянку з кадастровим номером 3220489500:01:023:0602.
Відомості про право власності на зазначену земельну ділянку були внесені до відповідних державних реєстрів у встановленому законом порядку.
Як убачається зі змісту розпорядження районної державної адміністрації, земельна ділянка розглядалася як така, що розташована в адміністративних межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району.
Саме обставини щодо розташування цієї земельної ділянки та повноважень органу, який здійснив її відчуження, стали підставою для звернення до суду з даним позовом.
Як встановлено вище, підставою позовних вимог Білоцерківська міська рада визначає обставини розташування спірної земельної ділянки з кадастровим номером 3220489500:01:023:0602 у межах земель міста Біла Церква та, зокрема, у межах земельної ділянки площею 20,0 га, наданої виконавчому комітету міської ради на підставі Державного акта на право користування землею серії Б №086970 1989 року.
Натомість відповідачі заперечують проти позову, зазначаючи, що спірна земельна ділянка розташована в адміністративних межах Шкарівської сільської ради та належала до земель, розпорядження якими здійснювала районна державна адміністрація.
З метою з`ясування зазначених обставин судом першої інстанції було досліджено надані сторонами документи, зокрема: 
- Державний акт на право користування землею серії Б №086970 1989 року (а.с. 85-88 т. 1); 
- постанова Верховної Ради України «Про вилучення і надання земельних ділянок для несільськогосподарських потреб та попереднє погодження місць розташування об`єктів №2072-XII від 30.01.1992» (а.с. 139-141 т. 1);
- акт перенесення в натурі меж наданої земельної ділянки виконкому Білоцерківської міської Ради народних депутатів під будівництво житлового масиву від 23.03.1992 (а.с. 88зворот т. 1); 
- технічний звіт з комплексу топографо-геодезичних робіт по інвентаризації земель та встановлення (відновлення) меж земельних ділянок Виконавчому комітету Білоцерківської міської ради для будівництва житлового масиву «Піщаний» та будівництва 233-х квартирного житлового будинку за адресою: житловий мікрорайон «Піщаний» м. Біла Церква Київської області; (а.с. 89-138 т. 1); 
- розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації від 18.07.2018 № 339; - договір купівлі-продажу земельної ділянки від 20.07.2018 (а.с. 23-25 т. 2);
- інші матеріали справи.
Разом з тим, як вірно вказано судом першої інстанції, досліджені ним документи не містять відомостей, які б дозволяли безпосередньо встановити просторове співвідношення спірної земельної ділянки з кадастровим номером 3220489500:01:023:0602 із земельною ділянкою площею 20,0 га, наданою за державним актом 1989 року.
Зокрема, Державний акт на право користування землею серії Б №086970 підтверджує факт надання земельної ділянки відповідної площі у користування виконавчому комітету міської ради, однак не містить координат поворотних точок або інших геодезичних характеристик, які б дозволяли встановити точне розташування меж цієї земельної ділянки на місцевості.
За таких обставин встановлення того, чи знаходиться спірна земельна ділянка у межах земельної ділянки площею 20,0 га, наданої за державним актом 1989 року, потребує спеціальних знань у галузі землеустрою, геодезії та картографії.
Установлення фактичного розташування земельних ділянок, їх меж та можливого взаємного накладення потребує застосування спеціальних знань у галузі землеустрою, геодезії та картографії. Такі обставини не можуть бути визначені судом самостійно шляхом лише правової оцінки поданих сторонами документів, а підлягають встановленню із застосуванням спеціальних методів дослідження. У зв`язку з цим відповідні обставини підлягають з`ясуванню шляхом проведення судової земельно-технічної експертизи.
Відповідач 2 долучив до матеріалів справи висновок експерта від 12.11.2019 за №100/09/-2019, відповідно до якого, - встановити місцеположення, або місце розташування земельної ділянки площею 20,0 га, яка відведена Білоцерківській міській раді, що підтверджено Державним актом (серія Б № 086970) на плані землекористування під №2 не можливо, оскільки інформація про координати поворотних точок, дирекційні або внутрішні кути, що дають змогу точно встановити конфігурацію земельних ділянок, у документах, що підтверджують виникнення прав на них не відображаються. Не можливо встановити місцеположення земельної ділянки, згідно генерального плану, а саме чи знаходиться земельна ділянка площею 0,2103 га за кадастровим номером 3220489500:01:023:0602 в межах міста Біла Церква згідно копії з Генерального плану, (проектний план2019), оскільки відповідно до ст. 1 Закону України «Про планування і забудову територій», генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, яка визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту і не містить інформацію про координати поворотних точок межі міста Біла Церква, за допомогою яких можливо її встановити.
Судом першої інстанції було встановлено, що вказаний висновок не містить відповіді на питання щодо місця розташування земельної ділянки площею 20 га згідно державного акту на право користування землею серія Б №086970 з посиланням на ту обставину, що інформація про координати точок земельної ділянки 20 га відсутні в наданих експерту документах. Одночасно в матеріалах справи є технічний звіт щодо геодезичних робіт по інвентаризації земель та встановлення (відновлення) меж земельних ділянок Виконавчому комітету Білоцерківської міської ради для будівництва житлового масиву «Піщаний» та будівництва 233-х квартирного житлового будинку за адресою: житловий мікрорайон «Піщаний» м. Біла Церква Київської області, який відповідно містить відомості про земельні ділянки 20 га та 0,7 га, які надані позивачу в користування згідно державного акту на право користування землею серія Б №086970, та на який посилається позивач, стверджуючи що спірна земельна ділянка входить в межі цього акту.

З огляду на викладене, з метою встановлення фактичного розташування спірної земельної ділянки та перевірки доводів сторін щодо її можливого накладення на земельну ділянку площею 20,0 га, надану за Державним актом 1989 року, ухвалою Господарського суду Київської області від 09.01.2024 у справі № 357/7017/19, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2024, було призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському відділенню Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз.
На вирішення експертів судом поставлено питання: чи знаходиться (накладається) земельна ділянка з кадастровим номером 3220489500:01:023:0602 у межах земельної ділянки площею 20,0 га, наданої на підставі Державного акта на право користування землею серії Б № 086970 1989 року.
За результатами проведеного дослідження експертами складено висновок судової комісійної земельно-технічної експертизи від 24.12.2025 № 379-Е (а.с. 229-242 т. 5).
Як убачається з висновку експерта, під час проведення дослідження були проаналізовані матеріали справи, зокрема: - Державний акт на право користування землею серії Б №086970, виданий у 1989 році та зареєстрований у Книзі записів державних актів на право користування землею за №109; - план землекористування, що міститься у зазначеному державному акті, з графічним зображенням земельних ділянок площею 0,70 га та 20,0 га; - відомості щодо суміжних землекористувачів земельної ділянки; - постанову Верховна Рада України від 30.01.1992 №2072-XII «Про вилучення і надання земельних ділянок для несільськогосподарських потреб та попереднє погодження місць розташування об`єктів»; - акт перенесення в натуру меж земельної ділянки від 23.03.1992; - технічний звіт з комплексу топографо-геодезичних робіт по інвентаризації земель та встановленню меж земельних ділянок виконавчого комітету міської ради для будівництва житлового масиву «Піщаний», складений у 2013 році.
Згідно з висновком експерта, відповідно до Державного акта на право користування землею серії Б №086970, з урахуванням змін, внесених постановою Верховної Ради України від 30.01.1992 №2072-XII, виконавчому комітету міської ради надано у постійне користування земельну ділянку площею 20,0 га за рахунок земель радгоспу «Білоцерківський» для будівництва житлового масиву.
У межах проведеного дослідження експертами використано графічні матеріали, каталоги координат поворотних точок земельної ділянки, а також здійснено побудову графічного зображення досліджуваних земельних ділянок у спеціалізованому програмному забезпеченні із використанням координат їх меж.
Як убачається зі змісту зазначеного висновку, експертами проведено дослідження матеріалів справи, правовстановлюючих документів, а також здійснено аналіз просторового розташування земельної ділянки з кадастровим номером 3220489500:01:023:0602 відносно земельної ділянки площею 20,0 га, наданої за державним актом 1989 року.
За результатами проведених досліджень експерти дійшли висновку, що земельна ділянка з кадастровим номером 3220489500:01:023:0602 розташована у межах земельної ділянки площею 20,0 га, наданої на підставі Державного акта на право користування землею серії Б № 086970 1989 року та зареєстрований у Книзі записів державних актів на право користування землею за №109, з внесеними змінами Постановою Верховної Ради України «Про вилучення і надання земельних ділянок для несільськогосподарських потреб та попереднє погодження місць розташування об`єктів» №2072-XII від 30.01.1992.
При цьому у висновку експерта зазначено, що зазначена земельна ділянка накладається на земельну ділянку площею 20,0 га всією своєю площею.
Накладення земельної ділянки з кадастровим номером 3220489500:01:023:0602 на земельну ділянку площею 20,0 га, надану за державним актом 1989 року, графічно відображено у малюнку 10 (а.с. 241 т. 5).
Як вірно вказано судом першої інстанції, судова земельно-технічна експертиза у даній справі призначена ухвалою суду, проведена спеціалізованою державною експертною установою — Київським відділенням Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз, експертами та із залученням осіб, які мають відповідну кваліфікацію та спеціальні знання у сфері землеустрою та геодезії.
Зі змісту висновку експертизи вбачається, що експертами досліджено матеріали справи, правовстановлюючі документи на земельну ділянку площею 20,0 га, графічні матеріали, каталоги координат поворотних точок меж земельних ділянок, а також інші документи, що містяться у матеріалах справи.
У межах проведеного дослідження експертами здійснено просторове співставлення земельної ділянки з кадастровим номером 3220489500:01:023:0602 із земельною ділянкою площею 20,0 га, наданою на підставі Державного акта на право користування землею серії Б №086970, із використанням координат їх меж та відповідних графічних матеріалів.
Висновок експерта містить опис проведених досліджень, використаних матеріалів та методів, а також чітку відповідь на поставлене судом питання.
Згідно з висновком експерта встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 3220489500:01:023:0602 площею 0,2103 га знаходиться у межах земельної ділянки площею 20,0 га, наданої на підставі Державного акта на право користування землею серії Б №086970 1989 року, та накладається на неї всією своєю площею.
Суд першої інстанції цілком вірно встановив, що вказаний висновок експерта є послідовним, обґрунтованим, не містить суперечностей та відповідає матеріалам справи.
Доказів, які б спростовували наведені у висновку експертизи обставини або свідчили б про його необґрунтованість чи недостовірність, учасниками справи суду не надано.
За таких обставин суд першої інстанції цілком вірно виснував, що висновок судової земельно-технічної експертизи є належним та допустимим доказом у справі та підлягає врахуванню судом при вирішенні даного спору.
Вказаним спростовуються доводи апеляційної скарги як в частині необґрунтованості висновку судової комісійної земельно-технічної експертизи від 24.12.2025 № 379-Е, так і в частині того, що, суд першої інстанції не надав належної оцінки наданому апелянтом висновку експерта. 
Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до Державного акта на право користування землею серії Б №086970, виданого у 1989 році та зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право користування землею за №109, виконавчому комітету Білоцерківської міської ради було надано у постійне користування земельну ділянку площею 20,0 га для будівництва житлового масиву у місті Біла Церква.
Як убачається з матеріалів справи та досліджених судом документів, зазначена земельна ділянка була надана за рахунок земель радгоспу «Білоцерківський». Надалі постановою Верховна Рада України від 30.01.1992 №2072-XII «Про вилучення і надання земельних ділянок для несільськогосподарських потреб та попереднє погодження місць розташування об`єктів» вилучено 20,0 га земель радгоспу «Білоцерківський» та надано їх у постійне користування виконкому Білоцерківської міської ради для будівництва житлового масиву.
Факт надання цієї земельної ділянки підтверджується також актом перенесення в натуру її меж від 23.03.1992, відповідно до якого межі земельної ділянки площею 20,0 га були закріплені на місцевості та передані представнику замовника.
При цьому висновком судової земельно-технічної експертизи, проведеної Київським відділенням Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз, та іншими матеріалами справи підтверджено, земельна ділянка з кадастровим номером 3220489500:01:023:0602 площею 0,2103 га розташована у межах земельної ділянки площею 20,0 га, наданої у постійне користування на підставі зазначеного державного акта та накладається на земельну ділянку площею 20,0 га всією своєю площею.
З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що земельна ділянка з кадастровим номером 3220489500:01:023:0602 фактично розташована у межах земельної ділянки площею 20,0 га, яка була надана у користування виконавчому комітету Білоцерківської міської ради на підставі Державного акта на право користування землею серії Б №086970.
Разом з тим матеріалами справи встановлено, що на підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації від 18.07.2018 №339 «Про затвердження звіту про експертно-грошову оцінку і продаж земельної ділянки ФОП Дейнеці О.Г. в адміністративних межах Шкарівської сільської ради» зазначену земельну ділянку було відчужено на користь фізичної особи-підприємця Дейнеці О.Г.
На підставі цього розпорядження 20.07.2018 між районною державною адміністрацією та ФОП Дейнека О.Г. було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 3220489500:01:023:0602.
Водночас, з урахуванням установлених у справі обставин щодо фактичного розташування спірної земельної ділянки у межах земельної ділянки площею 20,0 га, наданої у користування виконавчому комітету Білоцерківської міської ради, суд першої інстанції цілком вірно виснував, що розпорядження зазначеною земельною ділянкою районною державною адміністрацією було здійснено без належних правових підстав.
За таких обставин прийняття розпорядження районної державної адміністрації від 18.07.2018 №339 та укладення на його підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки відбулося за відсутності у відповідного органу належних повноважень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою тобто за відсутності відповідного правового титулу.
Отже, з урахуванням встановлених фактів, результатів експертизи та положень чинного законодавства, суд першої інстанції цілком вірно встановив, що дії районної державної адміністрації щодо відчуження земельної ділянки площею 0,2103 га в межах земельної ділянки площею 20,0 га знаходяться поза межами правового поля, а відтак є недійсними та такими, що не створюють правових наслідків для третіх осіб. 
З огляду на вказане суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Рішення суду першої інстанції залишається без змін.
Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням Господарського суду Київської області від 17.02.2026 у справі № 357/7017/19, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.
Враховуючи вищевикладене та вимоги апеляційної скарги, апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця Дайнека Олега Геннадійовича задоволенню не підлягає.
Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за звернення з цією апеляційною скаргою покладаються на апелянта. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 267-271, 273, 275, 276, 281-285, 287 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Дайнека Олега Геннадійовича на рішення Господарського суду Київської області від 17.02.2026 у справі № 357/7017/19 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 17.02.2026 у справі № 357/7017/19 залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено 09.07.2026. 

Головуючий суддя О.В. Яценко 

Судді Н.М. Спаських

П.В. Горбасенко