ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Давидюка Тараса, 26А, м. Рівне, 33013, тел. (0362) 62 03 12, код ЄДРПОУ: 03500111,
e-mail: inbox@rv.arbitr.gov.ua, вебсайт: https://rv.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" серпня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/814/26 
Господарський суд Рівненської області у складі судді О. Андрійчук, за участю секретаря судового засідання О.Гуменюк, розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу 
за позовом заступника Генерального прокурора Офісу Генерального прокурора в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної (військової) адміністрації
до Зарічненської селищної ради Вараського району Рівненської області
про витребування з незаконного володіння земельної ділянки,
за участю представників:
від позивача: І. Любчик, дов. від 09.01.2026,
від відповідача: не з`явився,
від прокуратури: І.Батюк, посв. № 083536 від 25.11.2025,
УСТАНОВИВ:
У червні 2026 року заступник Генерального прокурора Офісу Генерального прокурора в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної (військової) адміністрації звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Зарічненської селищної ради Вараського району Рівненської області, у якому просить суд витребувати на користь Рівненської обласної державної (військової) адміністрації з незаконного володіння Зарічненської селищної ради Рівненської області земельну ділянку з кадастровим номером 5622283600:07:000:0401 площею 30 га.

Стислий виклад позиції прокурора, позивача, заперечень відповідача.
Згідно із позовною заявою, остання обґрунтована тим, що 11.04.2019 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено державну реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5622283600:07:000:0401 площею 30 га з цільовим призначенням – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Неньковицької сільської ради Зарічненського району Рівненської області, за Неньковицькою сільською радою, правонаступником якої є Зарічненська селищна рада Рівненської області, у зв`язку з цим 01.06.2026 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право комунальної власності Зарічненської селищної ради на вказану земельну ділянку. Заразом спірна земельна ділянка повністю перебуває в межах прикордонної смуги, належить до земель оборони, які можуть перебувати виключно у державній власності, а внаслідок державної реєстрації речового права комунальної власності за Зарічненською селищною радою відбулося протиправне вибуття її з державної власності та зміна дійсного цільового призначення без визначених законодавчих підстав. Ураховуючи викладене, як стверджує прокурор, права держави в особі Рівненської обласної державної (військової) адміністрації на реалізацію усіх правомочностей щодо земельної ділянки оборонного призначення підлягають захисту шляхом її витребування з незаконного володіння Зарічненської селищної ради.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор посилається на статті 14, 19, 131-1 Конституції України, статті 23, 24 Закону України Про прокуратуру, статті 321, 387, 400 ЦК України, статті 4, 5, 19, 65, 77 84, 115, 122, 153 ЗК України, статті 1-3 Закону України «Про використання земель оборони», статті 22, 23 Закону України «Про державний кордон України», статтю 14 Закону України «Про Збройні Сили України», постанову Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 № 1147 «Про прикордонний режим» тощо.

Відповідач своїм правом на подання відзиву у строк визначений ухвалою суду від 01.07.2026 та ГПК України, не скористався, відтак розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами.

Процесуальні рішення, заяви і клопотання учасників, результати їх розгляду.
Ухвалою суду від 01.07.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 27.07.2026.

02.07.2026 від відповідача надійшла заява про виклик свідка, за якою останній просить суд викликати в якості свідка голову Неньковицької сільської ради Василя Свирида.

Суд, розглянувши вказану заяву, вважає, що підстави для її задоволення відсутні, оскільки приписами частини другої статі 87 ГПК України унормовано, що на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків.

27.07.2026 від відповідача надійшла заява, згідно з якою останнім не приймалося рішень про продовження орендних відносин відносно земельної ділянки з кадастровим номером 5622283600:07:000:0401 площею 30 га.

Ухвалою суду від 27.07.2026 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті на 10.08.2026. 

Інших заяв та клопотань від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши надані докази, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, суд установив таке.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.
На підставі рішення Неньковицької сільської ради Зарічненського району Рівненської області від 08.04.2019 № 186 «Про затвердження проекту землеустрою щодо проведення земельних торгів» земельна ділянка з кадастровим номером 5622283600:07:000:0401 площею 30 га сформована та внесена до Державного земельного кадастру.

Рішенням Неньковицької сільської ради Зарічненського району Рівненської області від 08.04.2019 № 186 затверджено проєкт землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки в оренду строком на сім років шляхом продажу права оренди на земельних торгах (аукціоні).

11.04.2019 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (Державний реєстр речових прав на нерухоме майно) здійснено державну реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5622283600:07:000:0401 площею 30 га із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Неньковицької сільської ради Зарічненського району Рівненської області, за Неньковицькою сільською радою.

За даними Реєстру спірну земельну ділянку на праві власності зареєстровано за Неньковицькою сільською радою на підставі рішення державного реєстратора, прийнятого відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні».

05.06.2019 між Неньковицькою сільською радою Зарічненського району Рівненської області та ТОВ «Рівненське аграрне підприємство» укладено договір оренди землі, зокрема спірної земельної ділянки, строком на сім років, до 05.06.2026.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 722-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Рівненської області» розформовано Неньковицьку територіальну громаду, а її території включено до Зарічненської селищної територіальної громади Вараського району Рівненської області.

На підставі рішення Зарічненської селищної ради від 18.12.2020 № 45/1- 2020 розпочато процедуру реорганізації Неньковицької сільської ради та визначено, що Зарічненська селищна рада є правонаступником всього її майна, прав та обов`язків.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань юридичну особу - Неньковицька сільська рада припинено, а її правонаступником є Зарічненська селищна рада Рівненської області.

04.04.2024 між ТОВ «Рівненське аграрне підприємство» та ТОВ «Маркетсервіс» укладено договір суборенди, зокрема спірної земельної ділянки, до 04.06.2026. 

На підставі рішення від 01.06.2026 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право комунальної власності Зарічненської селищної ради на зазначену земельну ділянку площею 30 га з кадастровим номером 5622283600:07:000:0401.

Заразом спірна земельна ділянка з кадастровим номером 5622283600:07:000:0401 площею 30 га повністю перебуває в межах прикордонної смуги, належить до категорії земель оборони

Факт розташування та повного накладення зазначеної земельної ділянки в межах земель прикордонної смуги вздовж лінії державного кордону з Республікою Білорусь підтверджується інформацією Північної регіональної філії Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» від 21.04.2026 № 30/01-09 з долученими ситуаційними планами земельної ділянки з кадастровим номером 5622283600:07:000:0401, виконаними сертифікованим інженером-землевпорядником.

Крім цього, листом від 19.03.2026 № 06.2.3.1/23199-26 - вих Адміністрація Державної прикордонної служби України повідомила, що вказана земельна ділянка розташована в межах прикордонної смуги, на ній облаштовано бруствер шляхом розчищення (розширення) меліоративного каналу довжиною 580 метрів, який належить до інженерних споруд, призначених для створення сприятливих умов для ефективного застосування в охороні державного кордону озброєння, військової та спеціальної техніки, забезпечення стійкості управління підрозділами та підвищення рівня їх захисту від засобів ураження противника.

З урахуванням викладеного судом установлено, що між сторонами виникли спірні земельні правовідносини, пов`язані витребування земельної ділянки оборонного призначення, розташованої у прикордонній смузі, регулювання яких здійснюється Конституцією України, ЦК України, ЗК України, Законом України «Про оборону України», Законом України «Про державний кордон України», Законом України «Про використання земель оборони», постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 № 1147 «Про прикордонний режим» тощо.

Щодо представництва прокурором інтересів держави суді.
Підставою звернення прокурора до суду є набуття Зарічненською селищною радою у комунальну власність спірної земельної ділянки, яка розташована вздовж лінії державного кордону та належить до земель оборони, всупереч законодавчо встановленим приписам щодо реєстрації такого права. 

Звернення прокурора до суду спрямовано на захист належного регулювання земельних правовідносин, оскільки перебування земель оборони у комунальній власності є порушенням вимог законодавства, яке регулює порядок використання земель оборони, та виключність права державної власності на такі земельні ділянки, держава протиправно позбавлена будь-якої можливості повноцінно реалізовувати права власника щодо свого майна.

Офіс Генерального прокурора з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави у спірних правовідносинах листом від 09.03.2026 № 11/3/1-21865 вих-26 поінформував Рівненську обласну державну (військову) адміністрацію про виявлені порушення вимог законодавства щодо незаконного оформлення права комунальної власності на земельну ділянку категорії земель оборони, розташовану в межах прикордонної смуги.

Однак Рівненська обласна державна (військова) адміністрація до суду з позовом про витребування спірної земельної ділянки не звернулась.

При цьому листом від 24.03.2026 повідомлено Офіс Генерального прокурора, що вказані обставини Рівненській обласній державній (військовій) адміністрації раніше відомі не були.

Отже, незважаючи на очевидність порушення інтересів держави, Рівненською обласною державною (військовою) адміністрацією жодних заходів щодо звернення до суду із вказаних питань не вжито, попри надання для цього достатнього проміжку часу, що свідчить про нездійснення нею захисту інтересів держави.

Ураховуючи те, що спірна ділянка належить до земель, які перебувають під особливою охороною держави, невжиття позивачем упродовж розумного строку після отримання повідомлення про наявність порушень інтересів держави заходів щодо їх поновлення є підставою для звернення прокурора до суду.

Отже, прокурор дотримався порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», компетентний орган заходів щодо усунення виявлених порушень інтересів держави не вжив, відтак звернення прокурора з відповідним позовом є правомірним.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених учасниками справи.
Судом із фактичних обставин справи установлено, що спір у цій справі виник стосовно земельної ділянки оборонного призначення, розташованої у прикордонній смузі. 

Основні засади забезпечення національної безпеки і оборони держави визначені Конституцією України.

Приписи статті 17 Конституції України передбачають, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Аналіз зазначеної правової норми дає підстави вважати, що: захист суверенітету і територіальної цілісності України є найважливішими функціями держави та завданням усіх суб`єктів публічної влади; оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються передовсім на Збройні Сили України, які є основним суб`єктом забезпечення оборони держави; захист державного кордону України як невід`ємна складова системи забезпечення оборони держави покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Прийняті на виконання Конституції України законодавчі акти конкретизують приписи Основного Закону України.

Так, Закон України «Про оборону України» встановлює засади оборони України, а також повноваження органів державної влади, основні функції та завдання органів військового управління, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, обов`язки підприємств, установ, організацій, посадових осіб, права та обов`язки громадян України у сфері оборони.

Оборона України - це система політичних, економічних, соціальних, воєнних, наукових, науково-технічних, інформаційних, правових, організаційних, інших заходів держави щодо підготовки до збройного захисту та її захист у разі збройної агресії або збройного конфлікту(стаття 1 Закону України «Про оборону України»).

Згідно з абзацом п`ятнадцятим частини першої статті 3 Закону України «Про оборону України» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підготовка держави до оборони в мирний час включає забезпечення охорони державного кордону України.

Наведені правила узгоджуються із приписами частини другої статті 2 Закону України «Про державний кордон України» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яка визначає, що охорона державного кордону України є невід`ємною складовою загальнодержавної системи захисту державного кордону і полягає у здійсненні ДПС України на суші, морі, річках, озерах та інших водоймах, а також Збройними Силами України у повітряному та підводному просторі відповідно до наданих їм повноважень заходів з метою забезпечення недоторканності державного кордону України.

Отже, законодавством чітко визначено, що для забезпечення оборони держави органи публічної влади повинні використовувати всі наявні у державі матеріальні ресурси та засоби, включно із землями оборони.

За змістом статей 13 та 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою винятково відповідно до закону. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Частинами першою та другою статті 84 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Приписи частин першої другої статті 18 ЗК України визначили, що до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим. 

Відповідно до пункту «ж» частини першої статті 19 ЗК України землі оборони є однією з категорій земель України за основним цільовим призначенням.

Частиною другою статті 77 ЗК України встановлено, що землі оборони можуть перебувати лише в державній власності.

Згідно із частинами першою та п`ятою статті 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Земельні ділянки, що належать до земель оборони, використовуються винятково згідно із Законом № 1345-IV.

Основи правового режиму земель оборони визначені статтею 77 ЗК України, за частинами першою та другою якої землями оборони визнаються землі, надані для розташування і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності.

Відповідне регулювання містить також і статті 1 та 2 Закону України «Про використання земель оборони», якими передбачено, що землями оборони визнаються землі, надані для розташування і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України (далі - військові частини). Військовим частинам для виконання покладених на них функцій та завдань земельні ділянки надаються у постійне користування відповідно до вимог ЗК України.

Також згідно з частиною третьою статті 77 ЗК України (в редакції Закону № 232-IX зі змінами, внесеними згідно із Законом № 2952-IX) навколо військових та інших оборонних об`єктів у разі потреби створюються захисні, охоронні та інші зони з особливими умовами користування.

У межах прикордонної смуги з метою забезпечення національної безпеки і оборони, дотримання режиму державного кордону військовим частинам ДПС України для будівництва, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій надаються в постійне користування земельні ділянки шириною 30- 50 метрів уздовж лінії державного кордону на суші, по берегу української частини прикордонної річки, озера або іншої водойми, а вздовж лінії державного кордону України з Російською Федерацією і Республікою Білорусь - шириною до 2 кілометрів.

Відтак Законом № 232-IX доповнено статтю 77 ЗК України та визначено належність до земель оборони земельних ділянок шириною 30-50 метрів уздовж лінії державного кордону на суші, по берегу української частини прикордонної річки, озера або іншої водойми, а вздовж лінії державного кордону України з Російською Федерацією і Республікою Білорусь - шириною до 2 кілометрів, які використовуються для будівництва, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій.

Отже, приписи ЗК України та законодавства, яке визначає правовий режим земель оборони, передбачають належність земельних ділянок до земель оборони як за їх суб`єктною ознакою - надання їх для розташування і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України, так і ознакою територіальної наближеності (прилеглості) до державного кордону України (безпосередньо вздовж державного кордону України та мети використання (облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків тощо). 

Такі землі станом на дату реєстрації права комунальної власності могли перебувати винятково в державній власності (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15).

Главою 18 «Обмеження прав на землю» ЗК України визначено, що з метою обмеження використання певних категорій земель можуть встановлюватися охороні зони (стаття 112), зони санітарної охорони (статті 113), санітарно-захисні зони (стаття 114), зони особливого режиму використання земель (стаття 115).

Особливий режим використання земель - це встановлені законом обмеження і правила щодо використання земель на певних територіях, які мають особливе значення або потребують спеціального захисту.

Особливий режим використання земель прикордонної смуги встановлюється вздовж державного кордону для охорони та забезпечення обороноздатності країни.

Кожна категорія земель має свій правовий режим, тобто певні обмеження та можливості щодо використання. Водночас для певної категорії землі закон може передбачати особливий режим використання, який встановлюється для різних цілей, зокрема для забезпечення функціонування певних об`єктів, охорони державного кордону.

Навколо військових та інших оборонних об`єктів створюються зони особливого режиму використання земель, правовий режим яких врегульований у статті 115 ЗК України.

Зокрема, зони особливого режиму використання земель створюються навколо військових об`єктів Збройних Сил України та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України, для забезпечення функціонування цих об`єктів, збереження озброєння, військової техніки та іншого військового майна, охорони державного кордону України, а також захисту населення, господарських об`єктів і довкілля від впливу аварійних ситуацій, стихійних лих і пожеж, що можуть виникнути на цих об`єктах (частина перша статті 115 ЗК України). Уздовж державного кордону України встановлюється прикордонна смуга, у межах якої діє особливий режим використання земель. Розмір та правовий режим прикордонної смуги встановлюються відповідно до закону (частини друга, третя статті 115 ЗК України).

Отже, метою створення зон особливого режиму використання земель є забезпечення належного функціонування військових об`єктів Збройних Сил України та інших військових формувань, збереження озброєння, військової техніки та іншого військового майна, охорони державного кордону України, а також захисту населення, господарських об`єктів і довкілля від впливу аварійних ситуацій, стихійних лих і пожеж, що можуть виникнути на цих об`єктах.

Різновидом зон особливого режиму використання земель оборони є прикордонна смуга, у межах якої здійснюють діяльність з охорони державного кордону.

Відповідно до частини третьої статті 77 ЗК України навколо військових та інших оборонних об`єктів у разі необхідності створюються захисні, охоронні та інші зони з особливими умовами користування. У межах прикордонної смуги з метою забезпечення національної безпеки і оборони, дотримання режиму державного кордону військовим частинам Державної прикордонної служби України для будівництва, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій надаються в постійне користування земельні ділянки шириною 30-50 метрів уздовж лінії державного кордону на суші, по берегу української частини прикордонної річки, озера або іншої водойми, а вздовж лінії державного кордону України з Російською Федерацією і Республікою Білорусь - шириною до 2 кілометрів.

Правила щодо особливого режиму використання земель містяться також у статті 2 Закону України «Про використання земель оборони», частина перша якої визначає, що уздовж державного кордону України відповідно до закону встановлюється прикордонна смуга, в межах якої діє особливий режим використання земель. Частиною другою зазначеної статті передбачено, що землі в межах прикордонної смуги та інші землі, які потрібні для облаштування та утримання інженерно-технічних споруд і огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій та інших об`єктів, надаються в постійне користування військовим частинам ДПС України. Навколо військових частин та оборонних об`єктів можуть створюватися зони з особливим режимом використання земель з метою забезпечення функціонування цих військових частин та об`єктів, збереження озброєння, військової техніки, іншого військового майна, охорони державного кордону України, захисту населення, господарських об`єктів і довкілля від впливу аварійних ситуацій, стихійних лих і пожеж, що можуть виникнути на цих об`єктах. Розмір та правовий режим зон з особливим режимом використання земель встановлюються відповідно до закону (частина третя і четверта цієї ж статті).

Згідно з частинами першою-третьою статті 22 Закону України «Про державний кордон України» з метою забезпечення на державному кордоні України належного порядку Кабінетом Міністрів України встановлюється прикордонна смуга, а також можуть установлюватися контрольовані прикордонні райони. Прикордонна смуга встановлюється безпосередньо вздовж державного кордону України на його сухопутних ділянках або вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм з урахуванням особливостей місцевості та умов, що визначаються Кабінетом Міністрів України. До прикордонної смуги не включаються населені пункти і місця масового відпочинку населення. У межах прикордонної смуги з метою забезпечення національної безпеки і оборони, дотримання режиму державного кордону військовим частинам Державної прикордонної служби України для будівництва, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій надаються в постійне користування земельні ділянки шириною 30-50 метрів уздовж лінії державного кордону на суші, по берегу української частини прикордонної річки, озера або іншої водойми, а вздовж лінії державного кордону України з Російською Федерацією і Республікою Білорусь - шириною до 2 кілометрів. У цих межах Кабінетом Міністрів України встановлюється спеціальний прикордонний режим щодо заборони вільного в`їзду, перебування, проживання, пересування осіб і провадження робіт, не пов`язаних з обороною чи охороною державного кордону України.

Відповідно до Закону України «Про державний кордон України» Кабінет Міністрів України ухвалив Постанову № 1147, якою установив уздовж державного кордону на його сухопутних ділянках і вздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм прикордонну смугу у межах прилеглих до кордону територій селищних і сільських рад, де запроваджується прикордонний режим. З урахуванням особливостей місцевості та інших умов ширина прикордонної смуги може бути змінена обласними державними адміністраціями за поданням Адміністрації ДПС України, але вона не може бути меншою від ширини смуги місцевості, що знаходиться в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруджень (пункт 1), а також затвердив Положення про прикордонний режим (далі - Положення; пункт 3 Постанови № 1147).

За термінологією, яка міститься в пункті 2 Положення, прикордонна смуга - це ділянка місцевості, яка встановлюється безпосередньо уздовж державного кордону на його сухопутних ділянках або уздовж берегів прикордонних річок, озер та інших водойм у межах територій селищних і сільських рад, прилеглих до державного кордону, але не може бути меншою від ширини смуги місцевості, що розташована в межах від лінії державного кордону до лінії прикордонних інженерних споруджень. До прикордонної смуги не включаються населені пункти і місця масового відпочинку населення.

Окремою ділянкою з особливим призначенням у межах прикордонної смуги є ділянка шириною 30-50 метрів уздовж лінії державного кордону, а вздовж лінії державного кордону України з Російською Федерацією і Республікою Білорусь - шириною до 2 кілометрів, для будівництва, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій.

Організація інженерного забезпечення охорони державного кордону здійснюється відповідно до Інструкції з організації інженерного забезпечення державного кордону, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.03.2019 № 156 (далі - Інструкція № 156).

Відповідно до абзацу п`ятого пункту 1 Інструкції № 156 інженерне забезпечення охорони державного кордону - це комплекс організаційних та практичних заходів, які здійснюються з метою створення необхідних умов для своєчасного виявлення порушників державного кордону (противника), ефективного застосування озброєння та техніки (заподіяння максимальних утрат противнику), несення служби прикордонними нарядами, прихованого висунення, маневру та розгортання своїх сил, успішного виконання поставлених перед ними завдань, а також підвищення захисту підрозділів (особового складу, бойової та спеціальної техніки) від засобів ураження, ускладнення дій порушників державного кордону (противника).

Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу IV Інструкції № 156 в інтересах охорони державного кордону на ділянці відповідальності органу охорони державного кордону створюється прикордонна інженерна інфраструктура. Лінія прикордонних інженерних споруд включає інженерні загородження, споруди для візуального спостереження, контрольно-слідову смугу, шляхи руху прикордонних нарядів (дорогу, стежку тощо). Залежно від умов місцевості та обстановки на державному кордоні на лінії прикордонних інженерних споруд можуть облаштовуватися інші елементи прикордонної інженерної інфраструктури.

Для забезпечення охорони державного кордону органи охорони державного кордону застосовують невибухові інженерні загородження. Основна їх кількість облаштовується на лінії прикордонних інженерних споруд (пункт 1 глави 3 розділу IV Інструкції № 156).

Земельні ділянки у її межах лінії інженерних прикордонних споруджень - це спеціальної смуги в межах прикордонної смуги та інші земельні ділянки, на яких проводиться облаштування та утримання інженерно-технічних споруд і огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій та інших об`єктів, відповідно до частини третьої статті 77 ЗК України віднесені до земель оборони, а отже, можуть належати на праві власності винятково державі та передаватися у постійне користування органам ДПС України.

Отже, законодавство України виокремлює із прикордонної смуги (в її межах) земельні ділянки шириною 30-50 метрів уздовж державного кордону України, а вздовж лінії державного кордону України з Російською Федерацією і Республікою Білорусь - шириною до 2 кілометрів, для облаштування та утримання лінії прикордонних інженерних споруд.

Інші земельні ділянки в межах прикордонної смуги, які не використовуються для розташування прикордонної інженерної інфраструктури та не підлягають обов`язковому відведенню в постійне користування військовим частинам ДПС України, тобто мають інший правовий режим та не належать до земель оборони, можуть перебувати у комунальній та приватній власності. 

Приписами статті 18 Закону України «Про державний кордон України» визначено, що судноплавство, користування водними об`єктами для потреб лісосплаву та інші види водокористування, створення різних гідроспоруд, провадження інших робіт у внутрішніх водах України, користування землею, лісами, тваринним світом, ведення гірничої справи, геологічних розвідувань та інша господарська діяльність на державному кордоні України провадяться відповідно до законодавства України та міжнародних договорів України і здійснюються так, щоб забезпечувався належний порядок на державному кордоні України. Компетентними органами України за погодженням з ДПС України з урахуванням місцевих умов установлюється порядок здійснення всіх видів господарської діяльності на державному кордоні України.

Згідно з пунктом 17 Положення авіаційні роботи, будівництво, вирубування дерев і чагарників, водокористування, геологічне вивчення, дорожні та інші дослідження, гідротехнічні, землевпорядні, меліоративні та інші роботи, пов`язані із зміною водного режиму прикордонних річок, озер та інших водойм, водолазні роботи або занурення апаратів, що використовуються для підводного плавання, відео-, кіно- та фотознімання місцевості, туристичні подорожі і стрибки з усіх видів парашутів у межах прикордонної смуги і районів, прилеглих до адміністративної межі між Автономною Республікою Крим та Херсонською областю, на території яких Кабінетом Міністрів України запроваджено прикордонний режим, а також збори, мітинги, маніфестації і демонстрації, спортивні, видовищні та інші масові заходи, військові навчання і тренування (далі - масові заходи) проводяться з дозволу, наданого згідно з пунктом 40 цього Положення, та після інформування органу Державної прикордонної служби, у зоні відповідальності якого провадиться така діяльність, із зазначенням початку і строку її провадження, прізвища, власного імені, по батькові (за наявності) осіб, що провадитимуть діяльність або організовуватимуть масові заходи, інформації про документи дозвільного характеру на провадження зазначеної в цьому пункті діяльності або масових заходів.

Отже, особливий режим використання земель у межах прикордонної смуги зумовлює неодмінність погодження фізичними та юридичними особами із ДПС України здійснення всіх видів господарської діяльності на державному кордоні України.

На виконання статті 19 ЗК України Державний комітет України із земельних ресурсів наказом від 23.07.2010 № 548 затвердив Класифікатор видів цільового призначення земель (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), у складі категорії земель оборони (пункт 15) визначив окремий вид цільового призначення землі - для розташування та постійної діяльності ДПС України (підпункт 15.03).

Ураховуючи викладене, законодавець визначив як правовий режим земельних ділянок у межах прикордонної смуги, так і спеціальний правовий режим земельних ділянок у межах прикордонної смуги шириною 30-50 метрів уздовж лінії державного кордону, а вздовж лінії державного кордону України з Російською Федерацією і Республікою Білорусь - шириною до 2 кілометрів, для будівництва, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій тощо.

Помістивши відповідні правила про земельні ділянки в межах прикордонної смуги шириною 30-50 метрів уздовж лінії державного кордону, а вздовж лінії державного кордону України з Російською Федерацією і Республікою Білорусь - шириною до 2 кілометрів, у статтю 77 «Землі оборони» ЗК України, встановивши мету виокремлення такої категорії земель - для забезпечення національної безпеки та оборони, дотримання режиму державного кордону, законодавець відніс ці земельні ділянки у межах прикордонної смуги до категорії земель оборони, для яких передбачений особливий режим використання.

Отже, землі прикордонної смуги шириною 30-50 метрів уздовж лінії державного кордону, а вздовж лінії державного кордону України з Російською Федерацією і Республікою Білорусь - шириною до 2 кілометрів, належать до земель оборони і використовуються для забезпечення діяльності ДПС України, зокрема для облаштування та утримання інженерно-технічних споруд, прикордонних знаків, просік, комунікацій та інших об`єктів. Ці землі мають особливий правовий режим, запроваджений законодавством, і використовуються з обмеженнями, передбаченими для забезпечення національної безпеки та оборони держави на кордоні.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що земельні ділянки у межах прикордонної смуги, встановленої шириною 30-50 метрів вздовж державного кордону України, а вздовж лінії державного кордону України з Російською Федерацією і Республікою Білорусь - шириною до 2 кілометрів, належать до земель оборони, щодо яких встановлений особливий режим використання та які можуть перебувати винятково у державній власності, а отже, мають обмежену оборотоздатність і не підлягають передачі до комунальної чи приватної власності (аналогічного підходу притримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постановах від 04.09.2024 у справі № 922/4669/23, від 02.10.2024 у справі № 444/1011/20, від 15.01.2025 у справах № 903/1311/23 та № 903/1324/23, від 12.02.2025 у справі № 902/71/24, Касаційний цивільний суду у складі Верховного Суду у постанові від 06.11.2019 у справі № 163/2369/16- ц, а також Велика Палата Верховного Суду від № ).

Категорії земель визначають цільове призначення земельної ділянки та встановлюють певні обмеження та можливості щодо її використання.

Суд наголошує, що витребування майна із чужого незаконного володіння як правомірний та ефективний спосіб захисту в цій справі не можна застосувати щодо всієї площі земельної ділянки, таку вимогу можна розглядати лише стосовно тієї частини земельної ділянки, що накладається на 2-кілометрову смугу вздовж кордону з республікою білорусь.

Відтак прокурор має довести, яка саме площа земельних ділянок, в яких межах накладається на 2-кілометрову смугу вздовж кордону. Захистити право без з`ясування повних відомостей про спірну земельну ділянку та її ідентифікації неможливо (близькі за змістом висновки у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.03.2018 у справі № 441/123/16).

Для вирішення подібних спорів земельна ділянка має бути ідентифікована, зокрема, шляхом визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі (стаття 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Як установлено судом із фактичних обставин справи, факт розташування та повного накладення спірної земельної ділянки в межах земель прикордонної смуги вздовж лінії державного кордону з Республікою Білорусь підтверджується інформацією Північної регіональної філії Державного підприємства «Українське державне аерогеодезичне підприємство» з долученими ситуаційними планами земельної ділянки з кадастровим номером 5622283600:07:000:0401, виконаними сертифікованим інженером-землевпорядником (крайня точка спірної земельної ділянки знаходиться на відстані 716,40 м від державного кодону України з республікою білорусь).

Крім цього, Адміністрацією Державної прикордонної служби України повідомлено, що вказана земельна ділянка розташована в межах прикордонної смуги, на ній облаштовано бруствер шляхом розчищення (розширення) меліоративного каналу довжиною 580 метрів, який належить до інженерних споруд, призначених для створення сприятливих умов для ефективного застосування в охороні державного кордону озброєння, військової та спеціальної техніки, забезпечення стійкості управління підрозділами та підвищення рівня їх захисту від засобів ураження противника.

Отже, спірна земельна ділянка не лише повністю накладається на нормативно-визначену двокілометрову прикордонну смугу вздовж лінії державного кордону з Республікою Білорусь, а й безпосередньо підготовлена і пристосована для відсічі можливої збройної зовнішньої агресії улаштуванням на ній брустверу шляхом розчищення (розширення) меліоративного каналу довжиною 580 метрів.

Зважаючи на викладене, права держави в особі Рівненської обласної державної (військової) адміністрації на реалізацію усіх правомочностей щодо земельної ділянки оборонного призначення підлягають захисту шляхом її витребування з незаконного володіння Зарічненської селищної ради.

Висновки суду за результатами вирішення спору.
За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами статтями 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення прав та охоронюваних законом інтересів держави, а відтак - про наявність підстав для задоволення позову.

Розподіл судових витрат.
Згідно з частиною першою статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (частина перша статті 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 12 547,35 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи викладене, зважаючи, що позов задоволено, відтак судовий збір в розмірі 12 547,35 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79,86, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов заступника Генерального прокурора Офісу Генерального прокурора в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної (військової) адміністрації до Зарічненської селищної ради Вараського району Рівненської області про витребування з незаконного володіння земельної ділянки задовольнити.

Витребувати на користь Рівненської обласної державної (військової) адміністрації (33028, м. Рівне, м-н Просвіти, 1, ідентифікаційний код 13986712) з незаконного володіння Зарічненської селищної ради Рівненської області (34000, Рівненська область, Вараський район, с-ще Зарічне, вул. Центральна, 11, ідентифікаційний код 04385632) земельну ділянку з кадастровим номером 5622283600:07:000:0401 площею 30 га.

Стягнути з Зарічненської селищної ради Рівненської області (34000, Рівненська область, Вараський район, с-ще Зарічне, вул. Центральна, 11, ідентифікаційний код 04385632) на користь Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, ідентифікаційний код 00034051) 12 547,35 грн судового збору.

Позивач: Рівненська обласна державна (військова) адміністрація (33028, м. Рівне, м-н Просвіти, 1, ідентифікаційний код 13986712).

Відповідач: Зарічненська селищна рада Вараського району Рівненської області (34000, Рівненська область, Вараський район, с-ще Зарічне, вул. Центральна, 11, ідентифікаційний код 04385632).
Стягувач (за судовим збором): Офіс Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, ідентифікаційний код 00034051).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини перша, друга статті 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 256 ГПК України).

Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне судове рішення складене та підписане 10.08.2026.

Суддя О. Андрійчук