ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ 

майдан Путятинський, 3/65, м. Житомир, 10002, тел. (0412) 48 16 20,
e-mail: inbox@zt.arbitr.gov.ua, web: https://zt.arbitr.gov.ua,
код ЄДРПОУ 03499916 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 р. 	м. Житомир 	Справа № 906/198/26 	

Господарський суд Житомирської області у складі:
судді Шніт А.В. 
секретар судового засідання Малярчук Р.А.

за участю представників сторін:
від позивача: Токаренко Х.О. - ордер серія ВІ №1380543 від 16.03.2026 (в режимі відеоконференції); 
від відповідача: Фещенко Р.В. - ордер серія АМ №1191521 від 09.03.2026;
Подзірей І.І. - керівник, згідно виписки з ЄДР; 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прожектор" 
про стягнення 95 284,21грн 

Процесуальні дії по справі.
Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прожектор" про стягнення 95 284,21грн збитків.
В якості правових підстав позову позивач зазначає ст.11, 22, 525, 526, 626, 629, 901, 903, 906 Цивільного кодексу України.
Ухвалою від 24.02.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження; відмовив в задоволенні клопотання позивача щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; призначив підготовче засідання на 26.03.2026 о 10:30.
10.03.2026 за вх.№3068 до суду через систему "Електронний суд" надійшов відзив відповідача на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
17.03.2026 за вх.№3455 до суду через систему "Електронний суд" позивач подав відповідь на відзив.
У судовому засіданні 26.03.2026 оголошено перерву до 14.04.2026 о 14:00.
08.04.2026 за вх.№4440/26 до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли письмові пояснення з додатками (калькуляціями, довідками загальновиробничих та адміністративних втрат, копіями довідок Торгово-промислової палати).
09.04.2026 за вх.№4484 до суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшли письмові пояснення з обґрунтованим розрахунком заявленої до стягнення суми з посиланням на первинні документи. 
14.04.2026 за вх.№4672 до суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшли заперечення на пояснення по справі відповідача від 08.04.2026.
У судовому засіданні 14.04.2026 оголошено перерву до 07.05.2026 об 11:30.
06.05.2026 за вх.№5656 до суду через систему "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення відповідача (з додатками).
У судовому засіданні 07.05.2026 оголошено перерву до 21.05.2026 о 14:15.
18.05.2026 за вх.№6024/26 до суду через систему "Електронний суд" надійшли заперечення позивача від 15.05.2026 на пояснення відповідача від 06.05.2026.
20.05.2026 за вх.№6190/26 до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі на заперечення позивача від 15.05.2026.
Ухвалою від 21.05.2026 суд закрив підготовче провадження та призначив справу №906/198/26 до судового розгляду по суті; призначив судове засідання на 30.06.2026 о 09:30. 
23.06.2026 за вх.№01-44/2445/26 до суду через систему "Електронний суд" надійшла заява відповідача про стягнення з позивача 8 000,00грн витрат за надання професійної правничої допомоги.
30.06.2026 за вх.№7893/26 до суду через систему "Електронний суд" надійшли заперечення позивача на заяву відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
В судовому засіданні 30.06.2026 представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача Фещенко Р.В. заперечив проти позову в повному обсязі. Вказав, що відповідач не виходив за межі вартості наданих послуг.
В судовому засіданні 30.06.2026 судом оголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення. 

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем пунктів 1.1, 7.5 та 8.1.3 договорів №П/Ш-24502/НЮ від 27.06.2024 та №П/Ш-25348/НЮ від 14.04.2025 щодо не здійснення ремонту обладнання, а заміни його елементів новими комплектуючими без погодження із замовником (позивачем), та не повідомлення замовника про неможливість відновлення обладнання і не надання технічного висновку.
Заперечуючи проти позову відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що листом від 30.10.2025 №110 повідомив позивача, що через технічний стан та неможливість забезпечення стабільних параметрів окремі вузли не підлягали ремонту та були замінені на нові. Тобто, відповідач з метою виконання зобов`язань за договорами та забезпечення працездатності підсистеми АСДК-Б, обладнання, що не підлягало ремонту - замінив на нове, при цьому не вийшов за межі вартості послуг, обумовлених договорами. Крім того, надані відповідачем послуги і замінені на нові комплектуючі, позивач прийняв та оплатив за цінами передбаченими договорами.
У відповіді на відзив позивач наголошує, що відповідачем порушено п.7.5 договорів щодо повідомлення позивача про неможливість відновлення обладнання. Вважає, що самостійна зміна відповідачем способу виконання договору без погодження із позивачем є порушенням договірного зобов`язання та підставою для відшкодування збитків. На думку позивача, заміна обладнання замість його ремонту свідчить про невиконання предмета договору, оскільки позивач оплачував саме ремонтні роботи, а не постачання нових комплектуючих. Переконаний, що оплата робіт, які фактично не виконані або виконані не у спосіб передбачений договором, є підставою для відшкодування збитків.
Згідно пояснень за №4440/26 від 08.04.2026 відповідач вказує, що здійснюючи заміну неробочого обладнання на нове, оскільки окремі елементи обладнання через технічний стан та неможливість забезпечення стабільних параметрів після ремонту - не підлягали відновленню, хоч і поніс загальновиробничі та адміністративні витрати у більшому розмірі ніж узгоджено у калькуляціях до договорів, проте не вийшов за межі сум передбачених ними, у зв`язку з чим - не порушив умов договорів та не завдав збитків позивачу.
У поясненнях за вх.№4484 від 09.04.2026 позивач наполягає, що ремонтні роботи не були виконані, тому обґрунтованими можуть вважатися виключно витрати на комплектуючі вироби, а інші складові (основна та додаткова заробітна плата робітників, відрахування на соціальне страхування, загально виробничі витрати, адміністративні витрати, прибуток) безпідставно включені до вартості робіт, що становить збитки позивача. Вважає, що в діях відповідача наявні всі елементи складу правопорушення, що є підставою для відшкодування збитків.
В поясненнях за вх.№5656 від 06.05.2026 відповідач зауважує, що між сторонами існують правовідносини підряду (виконання робіт), а не надання послуг.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Між Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі структурного підрозділу "Служба організації та зв`язку" регіональної філії "Південна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі - Замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Прожектор" (надалі - Виконавець, відповідач) укладено договори: №П/Ш-24502/НЮ від 27.06.2024 (а.с.8-11) та №П/Ш-25348/НЮ від 14.04.2025 (а.с.16-21).
За умовами п.1.1. вказаних договорів Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання надавати послуги з ремонту і технічного обслуговування аудіовізуального та оптичного обладнання (Послуги з ремонту обладнання автоматичної системи діагностичного контролю АСДК-Б) (далі - обладнання), що належить Замовнику та знаходиться в експлуатації Замовника (далі - послуги), відповідно до Переліку вузлів та найменування на надання послуг з ремонту обладнання автоматичної системи діагностичного контролю АСДК-Б (Додатку №1 до Договору).
Пунктами 4.1. договорів передбачена загальна вартість послуг, яка визначається специфікацією на надання послуг з ремонту обладнання автоматичної системи діагностичного контролю АСДК-Б (Додаток №2 до Договору), та складає 3 138 894,00 грн з ПДВ по договору від 27.06.2024 та 3 410 346,00грн з ПДВ по договору від 14.04.2025.
Надані Виконавцем послуги приймаються Замовником з обов`язковим складанням відповідних актів прийому-передачі наданих послуг які підписуються уповноваженими представниками сторін (п.5.1. договорів).
При наявності зауважень, або виявлених недоліків, складаються двосторонні акти, в яких перераховуються недоліки і вказується термін їх усунення. Усунення недоліків проводиться за рахунок Виконавця (п.5.2. договорів).
Місце надання послуг - на території Виконавця за відповідною адресою (п.6.1. договорів).
Виконавець виконує ремонт обладнання протягом 120 календарних днів з моменту підписання актів здачі-приймання обладнання в ремонт (п. 6.2. договорів).
Виконавець протягом 5 календарних днів з моменту отримання обладнання підписує та надає Замовнику акти здачі-приймання обладнання в ремонт (п.6.3. договорів).
Замовник надсилає письмову рознарядку Виконавцю про готовність Замовника направити обладнання в ремонт (п. 7.1. договорів).
Надані послуги приймаються Замовником з обов`язковим складанням відповідного Акту прийому-передачі наданих послуг, що одночасно підписуються уповноваженими представниками сторін (п. 7.2. договорів).
У випадку, якщо комплекти обладнання АСДК-Б не підлягають відновленню, Виконавець повідомляє про це відповідний підрозділ Замовника, повертає обладнання та надає відповідний технічний висновок (п.7.5. договорів).
Згідно з пунктом 8.1.3 договорів Виконавець зобов`язується забезпечити якісне надання послуг.
Пункт 9.1. договорів передбачає, що за порушення їх умов Виконавець відшкодовує в повному обсязі спричинені ним збитки у порядку, передбаченому чинним законодавством.
За змістом п.12.1. договорів, вони набирають чинності з моменту підписання їх Сторонами і діють протягом дії правового режиму воєнного стану в Україні оголошеного Указом Президента та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, але не пізніше ніж до 31.12.2024 (договір від 27.06.2024) та не пізніше ніж до 31.12.2025 (договір від 14.04.2025), а в частині розрахунків - до повного виконання своїх зобов`язань.
У відповідності до п.16.1. договорів, їх невід`ємними частинами є:
- Додаток №1 - Перелік вузлів та найменування на надання послуг з ремонту обладнання автоматичної системи діагностичного контролю АСДК-Б (а.с.11 на звороті - 13, а.с.21 на звороті - 23);
- Додаток №2 - Специфікація на надання послуг з ремонту обладнання автоматичної системи діагностичного контролю АСДК-Б (а.с.13 на звороті - 14, 23 на звороті - 24);
- Додаток №3 - Акт прийому-передачі наданих послуг (зразок) (а.с.14 на звороті-15, 24 на звороті -25).
Договори та додатки до них підписані повноважними представниками сторін та скріплені печатками товариств.
На виконання пунктів 6.3. договорів сторони підписали акти прийому-передачі обладнання в ремонт (а.с.26-28).
На виконання пункту 7.2 договору від 27.06.2024 сторони підписали акт прийому-передачі наданих послуг №417 від 13.11.2024 на загальну суму 251 496,00грн (з ПДВ), відповідно до пункту 2 якого, Виконавець та Замовник підтверджують факт надання послуг на зазначену в акті суму. Вказують про надання послуг в повному обсязі та відсутність у сторін претензій одна до одної (а.с.29).
На виконання пункту 7.2 договору від 14.04.2025 сторони підписали акти прийому-передачі наданих послуг, а саме:
- №115 від 27.06.2025 на загальну суму 356 220,00грн (з ПДВ) (а.с.30);
- №118 від 08.07.2025 на загальну суму 24 120,00грн (з ПДВ) (а.с.31);
- №142 від 14.08.2025 на загальну суму 492 696,00грн (з ПДВ) (а.с.32).
За умовами пункту 2 вказаних актів Виконавець та Замовник підтверджують факт надання послуг на вказані в актах суми. Вказують про надання послуг в повному обсязі та відсутність у сторін претензій одна до одної.
Виконані по актах роботи з ремонту обладнання позивач оплатив в повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями №979938 від 27.12.2024 на суму 251 496,00грн (а.с.61), №524978 від 13.08.2025 на суму 356 220,00грн (а.с.58), № 549398 від 22.08.2025 на суму 24 120,00грн (а.с.59), №652397 від 29.09.2025 на суму 492 696,00грн (а.с.60).
Як вказано в позові, у ході службової перевірки Замовником було встановлено, що Виконавець порушив умови пунктів 1.1, 7.5 та 8.1.3 договорів, оскільки не здійснив ремонт обладнання типу датчик ДПД-01-02 та ДПД-01-03 (13 одиниць), блоків обігріву камери (4 одиниці) та блоку живлення контролера (1 одиниця), як це передбачено умовами Договору. Натомість зазначені елементи були замінені на нові комплектуючі без погодження із Замовником. При цьому Виконавець не повідомив відповідний підрозділ Замовника про неможливість відновлення обладнання та не надав технічного висновку, чим порушив вимоги пункту 7.5 договорів.
Про вказані обставини позивач повідомив відповідача листами від 30.09.2025 № Ш-02-06/53н та від 27.10.2025 № Ш-02-06/65н та просив повернути кошти за невиконані ремонтні роботи (а.с.33-34).
У відповідь на згадані листи відповідач листом від 30.10.2025 №110 повідомив позивача, що є виробником підсистеми базової АСДК-Б, здійснює виробництво, технічне обслуговування та ремонт обладнання зазначеної системи. У процесі виконання робіт було встановлено, що окремі вузли обладнання типу датчик ДПД 01-02;03, блок обігріву, джерело живлення не підлягали відновленню через технічний стан та неможливість забезпечення стабільних параметрів після ремонту. Відповідно до технологічних вимог та внутрішніх нормативів виробника, підприємство має право приймати технічно обґрунтоване рішення щодо заміни комплектуючих, які не підлягають ремонту, на нові - без зміни загальної вартості послуг, передбаченої договором. Таким чином, виконані роботи повністю відповідають умовам договору та технічним вимогам до забезпечення працездатності підсистеми АСДК-Б (а.с.35).
17.11.2025 позивач звернувся до відповідача з претензією №НЗІ-41/2185н про відшкодування збитків за порушення умов договорів (за договором від 27.06.2024 сума завданих збитків визначена у розмірі 16 150,09грн; за договором від 14.04.2025 сума завданих збитків визначена у розмірі 79 134,12грн) (а.с. 36-37).
Так як збитки в добровільному порядку відповідачем не були відшкодовані, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду. 
Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч. 2).
В силу положень ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ч.2 ст.628 ЦК України).
Правовідносини між сторонами виникли на підставі договорів №П/Ш-24502/НЮ від 27.06.2024 та №П/Ш-25348/НЮ від 14.04.2025, які за своєю правовою природою є змішаними цивільно-правовими договорами, так як містять у собі елементи договору про надання послуг (проведення технічного обслуговування обладнання) та договору підряду (роботи з ремонту обладнання).
Частиною 1 статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.903 ЦК України)
Згідно з ч.1 ст.906 ЦК України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.
За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч.1, 2 ст. 837 ЦК України).
Приписами ч.1-4 ст.853 ЦК України передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника. У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза.
Частина 4 статті 882 ЦК України передбачає, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, на виконання пунктів 6.3. договорів сторони підписали акти прийому-передачі обладнання в ремонт (а.с.26-28).
В подальшому, на виконання пункту 7.2 договору від 27.06.2024 сторони підписали акт прийому-передачі наданих послуг №417 від 13.11.2024 на загальну суму 251 496,00грн (з ПДВ), відповідно до пункту 2 якого, Виконавець та Замовник підтверджують факт надання послуг на зазначену в акті суму. Вказують про надання послуг в повному обсязі та відсутність у сторін претензій одна до одної (а.с.29).
На виконання пункту 7.2 договору від 14.04.2025 сторони підписали акти прийому-передачі наданих послуг, а саме:
- №115 від 27.06.2025 на загальну суму 356 220,00грн (з ПДВ) (а.с.30);
- №118 від 08.07.2025 на загальну суму 24 120,00грн (з ПДВ) (а.с.31);
- №142 від 14.08.2025 на загальну суму 492 696,00грн (з ПДВ) (а.с.32).
За умовами пункту 2 вказаних актів Виконавець та Замовник підтверджують факт надання послуг на вказані в актах суми. Вказують про надання послуг в повному обсязі та відсутність у сторін претензій одна до одної.
Виконані по актах роботи з ремонту обладнання позивач оплатив в повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями №979938 від 27.12.2024 на суму 251 496,00грн (а.с.61), №524978 від 13.08.2025 на суму 356 220,00грн (а.с.58), № 549398 від 22.08.2025 на суму 24 120,00грн (а.с.59), №652397 від 29.09.2025 на суму 492 696,00грн (а.с.60).
Приписами ч.1 ст.22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 
Згідно з п.4 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч.1-2 ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.
Частиною 2 статті 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі N 920/715/17 вказано, що збитки це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.
Реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а в разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча й могло збільшитися, якби не було вчинено цивільне (господарське) правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном.
Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною в силу правил ст.22 ЦК України, адже частиною першою цієї статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Оскільки відшкодування збитків є однією з форм цивільно-правової відповідальності, застосування цієї відповідальності можливе лише за наявності чотирьох умов складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки боржника; збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданими збитками, вини боржника.
Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 30.09.2021 у справі №922/3928/20.
Як вбачається із матеріалів справи, в обґрунтування своїх вимог позивач посилається на службову перевірку, за результатом якої встановлено нездійснення відповідачем ремонту обладнання типу датчик ДПД-01-02 та ДПД-01-03 (13 одиниць), блоків обігріву камери (4 одиниці) та блоку живлення контролера (1 одиниця), як це передбачено умовами договорів, а натомість зазначені елементи замінені на нові комплектуючі без погодження із Замовником. 
Про вказані обставини позивач повідомив відповідача листами від 30.09.2025 № Ш-02-06/53н та від 27.10.2025 № Ш-02-06/65н та просив повернути кошти за невиконані ремонтні роботи (а.с.33-34).
У відповідь на згадані листи відповідач листом від 30.10.2025 №110 повідомив позивача, що є виробником підсистеми базової АСДК-Б, здійснює виробництво, технічне обслуговування та ремонт обладнання зазначеної системи. У процесі виконання робіт було встановлено, що окремі вузли обладнання типу датчик ДПД 01-02;03, блок обігріву, джерело живлення не підлягали відновленню через технічний стан та неможливість забезпечення стабільних параметрів після ремонту. Відповідно до технологічних вимог та внутрішніх нормативів виробника, підприємство має право приймати технічно обґрунтоване рішення щодо заміни комплектуючих, які не підлягають ремонту, на нові - без зміни загальної вартості послуг, передбаченої договором. Таким чином, виконані роботи повністю відповідають умовам договору та технічним вимогам до забезпечення працездатності підсистеми АСДК-Б (а.с.35).
Однак позивач наполягає, що ремонтні роботи не були виконані, тому обґрунтованими можуть вважатися виключно витрати на комплектуючі вироби, а інші складові (основна та додаткова заробітна плата робітників, відрахування на соціальне страхування, загально виробничі витрати, адміністративні витрати, прибуток) безпідставно включені до вартості робіт, що становить збитки позивача. Вважає, що в діях відповідача наявні всі елементи складу правопорушення, що є підставою для відшкодування збитків.
Відповідач в свою чергу доводить, що здійснюючи заміну неробочого обладнання на нове, оскільки окремі елементи обладнання через технічний стан та неможливість забезпечення стабільних параметрів після ремонту - не підлягали відновленню, хоч і поніс загальновиробничі та адміністративні витрати у більшому розмірі ніж узгоджено у калькуляціях до договорів, проте не вийшов за межі сум передбачених ними, у зв`язку з чим - не порушив умов договорів та не завдав збитків позивачу.
За твердженнями відповідача, він на заміну не придатного для відновлення обладнання виготовив нове, яке передав позивачу, а також додав до нього усі документи, що підтверджують понесені витрати. При цьому, відповідач діяв собі на шкоду, а позивач не заперечив виконане відповідачем в інший спосіб зобов`язання за договорами та прийняв нове обладнання і досі використовує його у господарській діяльності для забезпечення стабільної роботи автоматичної системи діагностичного контролю АСДК-Б.
Вказані твердження відповідача позивачем не спростовані, докази на підтвердження протилежного суду не надані, а отже слідує, що обладнання після ремонту, з урахуванням заміни окремих його елементів на нові, є таким що передане Замовнику в працездатному стані та наразі використовується останнім у роботі.
Також слід враховувати, що виготовлення нових елементів обладнання потребує певних витрат, про відшкодування яких відповідач не заявив.
Разом з тим, суд зазначає, що ремонт обладнання за своєю суттю полягає в усуненні несправностей. Заміна дефектних елементів на нові - є одним із базових найбільш ефективних способів ремонту (відновлення працездатності речі). 
Виконавець не залишив обладнання зламаним, він досяг мети договорів - обладнання в працездатному стані передав Замовнику. Те, що спосіб усунення дефекту (заміна замість відновлення старої деталі) не був погоджений, є виключно порушенням процедури, але не свідчить про те, що ремонтні роботи не були виконані.
Пунктами 4.1. договорів передбачена загальна вартість послуг, яка визначається специфікацією на надання послуг з ремонту обладнання автоматичної системи діагностичного контролю АСДК-Б (Додаток №2 до Договору), та складає 3 138 894,00грн з ПДВ по договору від 27.06.2024 та 3 410 346,00грн з ПДВ по договору від 14.04.2025.
У відповідності до акту прийому-передачі наданих послуг (а.с.29), сторони підтвердили факт надання послуг з ремонту обладнання по договору від 27.06.2024 на суму 251 496,00грн.
Також, згідно актів прийому-передачі наданих послуг (а.с.30-32), сторони підтвердили факт надання послуг з ремонту обладнання по договору від 14.04.2025 на загальну суму 873 036,00грн
З наведеного слідує, що відповідач не вийшов за межі погоджених в договорах витрат.
Разом з тим, у Специфікаціях на надання послуг з ремонту обладнання автоматичної системи діагностичного контролю АСДК-Б, які є Додатками №2 до Договорів (а.с. 13 на звороті -14, 23 на звороті-24) сторонами погоджено, в тому числі, ціну (без ПДВ) за одиницю послуги з ремонту.
Так, вартість ремонту одиниці обладнання, яке за доводами позивача не було відремонтоване, а його елементи були замінені на нові, складає:
- ремонт обладнання типу датчик ДПД-01-02 та ДПД-01-03 - 20 100,00грн (без ПДВ);
- ремонт блоків обігріву камери - 5 990,00грн (без ПДВ);
- ремонт блоку живлення контролера - 13 200,00грн (без ПДВ).
При цьому, погоджена в специфікаціях вартість згаданих робіт з ремонту, відповідає фактичній вартості таких робіт переданих відповідачем по актах прийому-передачі та оплачених позивачем.
Тобто, позивач отримав обладнання з новими комплектуючими замість зношених, заплативши за це кошти, в межах погоджених витрат.
При цьому, заниження вартості майна чи додаткових витрат у позивача немає, докази в спростування вказаних обставин в матеріалах справи відсутні.
Відтак, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт завдання йому будь-яких реальних збитків, що виключає можливість їх стягнення.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч.3 ст.13, ст.74 ГПК України). 
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно він не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 16.10.2024 у справі 908/1336/23 (908/3008/23). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.
Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).
Враховуючи докази, які містяться у матеріалах справи, а також норми чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

Розподіл судових витрат. 
Згідно з ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на відмову в задоволенні позову, сплачений судовий збір покладається на позивача. 

Крім того, ТОВ "Прожектор" заявлено до стягнення з позивача 8 000,00грн витрат на професійну правничу допомогу.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.123 ГПК України).
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч.1 ст.16 ГПК України).
Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.2 ст.16 ГПК України).
Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги (ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Частинами 1, 2 статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу в розмірі 8 000,00грн представником відповідача подано копію договору про надання професійної правничої допомоги від 06.03.2026 (а.с.192-193); копію квитанції до прибуткового касового ордера №8 від 22.06.2026 (а.с.194); копію опису робіт (наданих послуг) від 22.06.2026 (а.с.195); копію рахунка-фактури №8 від 22.06.2026 (а.с.196).
Разом з тим, на підтвердження своїх повноважень представник відповідача - адвокат Фещенко Роман Володимирович подав до суду ордер серії АМ №1191521 від 09.03.2026 про надання правничої допомоги ТОВ "Прожектор" на підставі договору про надання правничої допомоги від 06.03.2026 (а.с.62); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №000787 від 29.09.2016 (а.с.63).
Частинами 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, справа "Баришевський проти України" від 26.02.2015), а також висновки Європейського суду з прав людини, викладені у справах: "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002, за результатом розгляду якої Європейського суду з прав людини вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Правова позиція щодо розумності та співмірності розміру витрат на правову допомогу також відображена у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08. 2019 у справі №915/237/18.
Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Таким чином, суд дійшов висновку, що факт виконання адвокатом відповідача умов договору від 06.03.2026 про надання професійної правничої допомоги підтверджується належними доказами. 
Згідно заперечень від 30.06.2026 позивач вказує на відсутність правових підстав для покладення на нього витрат відповідача на професійну правничу допомогу (а.с.200-202). Однак клопотання про зменшення розміру таких витрат не надав.
З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що вимога відповідача про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 8 000,00грн підлягає задоволенню. 

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд  
ВИРІШИВ: 

1. У задоволенні позову відмовити. 

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул.Єжи Гедройца, буд.5, ідентифікаційний код 40075815) 
на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Прожектор" (11603, Житомирська обл., Коротенський р-н, м.Малин, вул.Володимирська, буд.36, ідентифікаційний код 34691369):
- 8 000,00грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. 

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 10.07.26 

Суддя Шніт А.В. 

Надіслати:
1- позивачу в Електронний кабінет підсистеми "Електронний суд"
2- відповідачу в Електронний кабінет підсистеми "Електронний суд"